Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Юна подруга катівської публіки. Як член Сою зу Українок Америки Емілія Ку лик часто служить Відділам СУА своїм талантом, -вплітаючи свої .виступи їв програму наших імпрез. Переїхавши у 1950 р. до Аме рики Емілія Кулик, влаштував шись на працю, приступила до ор ганізування театрального гуртка п. ін. „Нова Сцена де понад 10 років працює режисером і головою драм, відділу. Білянс виставлених п’єс за 10 років великий: „Ясні зорі", ,,Мина Мазайло", „За двома зайцями", „ Верховинці “, „Синій лис“, Діти Агасвера", „Рідна зем ля “ і .багато інших. Що провадить і лучить цей те атральний ансамбль? Щ о дало їм силу перетривати всі труднощі й потрясення, на які виставлений кожний театральний гурт? Я переконалась про те, коли два роки тому була на пробах, що відбувались в домі Емілії Кулик. В ансамблі „Нової Сцени" немає поділу на акторів „великої слави“ й мало відомих чи взагалі на арти стів чи аматорів. Велика любов до мистецтва єднає всіх. Адже акто ри приходять по щоденній заро- бітковій праці, на проби, що часто поза північ затягаються. А в ре- жисерки, що працює сім днів у тижні, теж звідкілясь 'береться енергія й сила. Всі відчувають, що вистава — це спільне їх діло і кожне з них вкладає туди свою важлиіву частку. Мазепинський рік „Нова Сцена" вшанувала виставою п’си „Мо- тря“, що пройшла з небувалим успіхом. З нагоди десятиріччя ви ставлено п’єсу „В неділю зілля ксиала“ за О. Коїбилянською. Ця п’єса йде тепер в театрах Украї ни і її виставлення в нас має сим волічне значення. У п’єсі висту пали — Б. Ґада, В. Денисенко, В. Дзуль, І. Зботанів, М. Іващук, Е. Кулик, К. Ліщина, І Матулко, К. Мацкевич, С. Мацкевич, Є. Мир- за, М. Рудетако, А. Сабатковський, Є. Сабатковська, І. Шандровський, Л. Цепинський, Л. Цепинська, С. Фурманюк, В. Яримович, Н. Яри мович. Не брали участи в виставі, але служать Новій Сцені своїм та лантом — Г. Бойко, Л. і О. Вдови ченки, Я. Маркевич, Б. Наконеч ний, М. Орлик, О. Сацюк, Р. Ту ринська. Багато праці для сценічного Так трудно писати про людину, що була давно колись у вашому житті. Особливо, коли ви знали її майже дівчинкою. Про поета Оле ну Телігу будуть згадувати. Але про юну постать із студентських літ? Прага, 1923 р. Ми ще без паш- портів, бо в більшості перебра лись без дозволу через границю. Наша мета — вчитися і ми перш усього записались до Педагогіч ного Інституту ім. Драгоманова, а оформлення прийде пізніш. По руках ходить книжечка „Са- гайдак“ Юрія Дарагана, нашого товариша. Сам він двічі 'був на лекціях і вже його немає — ка жуть, що в шпиталі. А вірші ніж ні і такі повні туги... Проминув рік. Ми вже пізнали себе взаїмно й поринули в книж ки. Одні боролися з поезією, а другі з сухотами. І журнал вида ли для початку. Вірші писали майже всі, а з сухіт дехто виду жав, а дехто й помер. Серед цієї нашої братії запа м’яталось двоє недолітків. Це так із нашого погляду. А з їх погля ду ми були переростками, що їм уже не було місця на універси тетській лавці. Одна з них — ми кликали її Тушканчиком — сиділа на лекції, де професор розглядав легенду Варлаама і потихеньки займалась манікюром, за що час від часу ді ставала догану. Перед іспитами вона їздила в окремому купе з котримсь із трудящих студентів (всі ми мешкали поза Прагою) і слухала всю премудрість. І —• та лант! Здавала іспит не гірше сво го вчителя. оформлення вложили Анна Бачин ська, музичний керівник і диои- гент проф. І. Повалячек та проф. В. Чижик. Співпрацювала танцю вальна група СУМА під керівниц твом С. Косовського. Декорації виконав Вольський-Лепеша. Чи ця вистава й цей ювілей не є найкращим доказом про живу чість нашого театрального мистец тва і його вигліяди в нашій дій сності? Ярослава Сосенко-Острук У другої дівчинки був такий гарний і задиристий носик, що я нераз, залюбувавшись, малювала її силует. Особливо, коли про фесор виписував крейдою на дош ці дієслова з порівняльного мово знавства. Ходив анекдот, що коли ці дві однолітки знайомились, то Туш канчик велично глянула й вимо вила славетне прізвище свого батька. — А мене звуть Леною Шов- геньєвою, відповіла гордо друга. Минуло ще трохи часу, ми по кінчили Інститут, одержали ди пломи педагогів. Роз’їхались, а дехто тим часом, поки його при ймуть на працю, склав докторат. Призабулись обі дівчинки зі спіль ної лавки. І раптом читаю в журналі вірш. Гарний, ліричний, а враз надиха- ний якоюсь силою. Підпис під ним — Олена Теліга. Хто це? Мені кажуть, що вона вчилась зі мною. І пригадався мені милий, знайомий силует із задиристим носиком. Невже це вона? Недарма гоняв нас проф. Сімович по всій граматиці і складали ми чи не 40 іспитів із усіх ділянок. Ще минув час. Війна. І знов ім’я Олени Теліги дійшло до мене. Відгуком із Києва, де вона з чоло віком гуртувала літературну мо лодь. Із жвавої студентки виросла жінка-поет, а потім друг-герой. Такою була моя юна подруга університетських літ. Галя Мазуренко УСПІХИ Ж ІНОК Співачка Марія Балук із Аргентини концертувала тепер у ЗДА. По висту пах у Ню Йорку і Филаделфії критика ствердила в неї гарну італійську ш ко лу й добрий голосовий матеріял. Вона співає в аргентинській опері, але має також досвід і репертуар камерного стилю. У жовтні м. р. відбулось у сальонах Брук Б оед Сентер у Торонто виставг ка картин Ірини Носик. У 36 експона тах розгорнулась вся ґама творчости молодої малярки. Ініціятором вистав ки був український Відділ ІОД'Е ім. Олександра Кошиця. Виставку відві дало. около 200 осіб. 10 НАШЕ ЖИТТЯ — ЛЮТИЙ, 1963 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top