Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
мешти до серця припали, хай носить мешти, лиш най не цурається вишиваної сорочки, бо вона літом і вигіднійша і краща від якоїсь там буцім то сукні, в котрій наша сільська красавиця виглядає, як грушка на вербі. Матеріял можна змінити, відповідно до теперішних відносин, але треба затримати крій і прикраси, щоб характер нашого вбрання не зміняв ся. От, як цікаво побачити села в Гессії. Мають вони дуже високу культуру і великі богацтва, а все ж таки в деяких повітах не тільки селяни, але й міщани за держали свою старосвітську ношу. І не лиш ношу, а то й посуда, меблі, порцеляна, скло, все в них гес сенське. І яке гарне, аж любо подивитися! Чомуж нам того не робити? Видно, що тая ста ровина ніраз не спиняє поступу, а можливо, що по магає йому, бо на старих мотивах творяться нові форми, котрі промислови дають понуку до могут нього розвитку. В китиці є і астри і гвоздики і левкої, а хіба ж китиця тому не гарна, хібаж вона булаби краща, колиб її зробити з одної породи квіток? І не- вжеж краще булоби, колиб всі птахи на одну нуту співали і всі овочеві дерева одні овочі родили і всьо збіже лиш одну тілько пшеницю давало? Так само гадаю, що й загальний поступ кращий, коли в нім є всілякі національні прикмети. Не цураймося і ми своїх гарних прикмет пря муючи до поступу і до вищої культури. На тую тему, себто на тему нашого народного вбрання читав я статтю в сьогорічнім календарі "Просвіти” і недавно писав про те, невідомий мені автор, у фейлетоні ’’Діла”. Видно, що не я оден тур буюся тим питанням, видно, що неодному воно ле жить близько на серці. Але сама турбота не поможе. Треба і якусь раду придумати. І ось я додумався до того, що нашу на- родню ношу вратуємо не самим тільки словом, але й ділом. Якже це? А так, щоб панночки наші, по- падянки, учительки, тощо, добрий примір своїм се страм — селянкам давали. Гадаю, що як панночки стануть вбиратися по народньому, то й сільські дів чата підуть за ними. Але треба, щоб убиралися не маскарадно, а стилево, так як колись у тому селі во дилося. Цілий гріх нашого так званого "народного строю”, це його фантастичність, його довільна ком бінація від Полтави до Чорногори. Полтавські ви шивки, гуцульські фоти, циганські лелітки а до того на голову якийсь московський кораблик, — ні, такий ’’стрій” нікуди не годиться. Його нікому не треба і він нікому не подобається. Але вшийте ви собі звичайне вбрання, хоч може і з тоншого та кращого матеріялу, тільки вірно так, як у вашому селі носять, або перед війною носили, а побачите, що він кождому подо бається. А що таке народне вбрання можна безпечно по казати і на концерті і на забаві в місті, то подумайте, яка з того булаб вигода і скільки ощадилосяб гро шей на иньші ціпи, культурні, патріотичні та добро дійні, а коли не на них, то вже прямо на посаг. Отже — спробуймо! Б-н. Відбитка з оригіналу рукопису з архіву Богдана Лепкого; писане 1923 р. у Ванзе біля Берліна. Зберігаємо правопис оригіналу. Рукопис надіслав для ’’Нашого Життя” д-р Роман Смик, який опікується архівом Б. Лепкого. 6 ’’НАШЕ Ж И ТТЯ ”, ЧЕРВЕНЬ 1989 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top