Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Франко, саме тут слід шукати розгадку рівного по ступу генія Шевченка і духовної драми Гоголя. Відмінність між ними справді разюча. У Шевчен ка духовність і мова — одного єства діти. Вони ми луються одне одним, радіють одне одному. Рідна мова залюбки підставляє келихи свої, аби душа по ета наповнила їх болями, думами, тугою до волі, за рідним краєм і з безпосередньою щирістю виносить їх у великий світ, де вони стають на папері хоч і сум ними рядками, але на невимовне щастя Кобзарю. А далі розливаються батьківщиною поета по ду шах, розумах, серцях мільйонів співвітчизників, ви кликаючи у них своєрідну ланцюгову реакцію духа великого, помноженого на духовний відгомін цих мільйонів. А в Гоголя? Духовність його наглухо закупорена чужою мовою. Крізь її ґрати і замкнуті двері жоден звук душі в одежі рідного слова не може вирватися на волю. Чужа мова з холодною байдужістю м’яс ника перекладом своїм відкидає на купу відходів своєї кухні найсуттєвіші притаманності його творчо го єства. Вони здіймаються в душі ’’Апофеозом вій ни” Верещагіна, викликаючи жаль і біль. І так впродовж життя! Неминуче наступає момент, коли перед внутріш нім зором письменника постає страхітлива картина побоїща його духовності. Гоголь побачив, а вірніше підсвідомо відчув: порівняно з тими незбагненно прекрасними образами, які чужа мова (зробила) до вічними в’язнями його душі, — ’’мертві душі" — це мерзенність, обриддя. Як же такий похаб пускати у світ, коли ці прекрасні, казкові видива, сутність його художнього генія навіки залишаться у замурованій, світлій його душі. І — кидає у вогонь вже викінчений другий том ’’Мертвих душ”. Звичайно, мовлячи услід за Франком, можна по- різному пояснювати причину духовної драми Гого ля, але суть її саме у несумісності його духовності з чужою мовою. Про це свідчить аналіз тих співвідношень мови і духовності, що їх подано вище. Це стверджують і особливості духовного складу індивідів, які з тих або інших причин повністю пе рейшли на чужу мову. Передрук "Кафедра” Но. 2, 1988 ПОЕЗІЯ «ВІСНИКА» ВАСИЛЬ БАРЛАДЯНУ-БИРЛАДНИК (Одеса) ІЗ ЗБІРКИ МІЖ ЛЮДСТВОМ І САМОТНІСТЮ (Поезії політв’язня) Ось Тільки тут Не треба... Берег мій — Зі мною Шумить Початок України... Навіть вітер Над морем На південь Щодня Степова трава, Море, По-українськи І За плечима Розмовля! Дивиться Степ... Це На них Стають, Берег мій — Блакитне небо — Здається, І я Мій берег є — Хвилі Помру Моя земля На коліна За нього... Жива!.. До Моє життя Ніг землі, До крапельки Де Віддам, УКРАЇНСЬКИЙ ВІСНИК Хліб святий росте... Щоб, Це Скільки світу, ГРОМАДСЬКИЙ ЛІТЕРАТУРНО-ХУДОЖНІЙ Берег мій — Українцям ноги ТА СУСПІЛЬНО-ПОЛІТИЧНИЙ ЖУРНАЛ Початок В обіймах теплих Мого світу — Пестила вода... ВИПУСК 9-10. Жовтень — листопад 1987 року 3 Тут КИЇВ — ЛЬВІВ Давен забутих Берег мій — Пращурів .земля, І ПЕРЕДРУК ЗАКОРДОННОГО ПРЕДСТАВНИЦТВА Бо Кращого УКРАЇНСЬКОЇ ГЕЛЬСІНСЬКОЇ СПІЛКИ 1988 ’’НАШЕ ЖИТТЯ”, ЧЕРВЕНЬ 1989 З
Page load link
Go to Top