Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Салатна Арети По святах і перед вакаціями Признаюся відразу, що надхнення до моєї „салатки44 дала мені цим разом справжня салатна, а радше, показ при краси салат, який я недавно бачила у домівці Централі у Филаделфії, куди я якраз прибула із моєї провінційної пустелі. Признаюся також відразу, що я, „особа з провінції44 була справді вражена фреквенцією на цьому вечо рі. Чи радше, на обох вечорах, бо по каз відбувся двічі: раз у Централі на Френкліні і вдруге на „периферії44 себ то на 24-ій вулиці. Можна бути пев- ною, що якби цей показ відбувався ще й втрете „На Півночі44 у найбільш „фешенебелному44 районі Филаделфії, і там заля була б заповнена. Нема куди правди діти: салата має могутню ат ракційну силу. Це мене тим більше тішить, що я, хоч знаю цю чародійку, яка втаємни чила нас у куншти „салатної44 декора ції, — ніколи не підозрівала її, що во на може робити такі чудеса! Памятаю, я зустріла її раз чи двічі, коли вона ще грала в першенській дружині відби- ванки КЛК в Німеччині поруч Ірини Кобзяр, Мілі Угери, Дади Тарнавської і Куби Стефанівської, а моя дружина грала проти цієї славної шістки КЛК і мені приходилося добре пріти, ви ловлюючи її, Ірини Кашубинської, „бомби44... А тепер — салати і салатки — і то які! Я, очевидно, дуже запалилась до цієї салатної пролеми. Чоловіча обсада мо єї родинної залоги дивилась щоправ да кривим оком на те, як я з овочевих ґаляреток витинала квіти на прибрання тортів, як я вичаровувала з редьки і моркви нарцизи і білі лелії, а мій син навіть розповідав якийсь зачутий в школі „джовк44 про те, як одна пані зробила такі гарні салатки, що аж всі шкодували починати їх їсти „бо вони такі гарні44 і треба було по тижневі ви кинути їх до т. зв. ґарбічу, але це ме не не зражувало... Щоправда внаслі док мого салаткового запалу я дещо занедбала інші речі і крихкий торт зробився трохи надто крихкий і дещо за темний (злі люди сказали б що він припалився, але то неправда!) Але за те мої салатки вийшли на диво! Клопіт із святами був інший. Як звичайно в колі найближчих прияте льок перед святами, всі пані „забезпе чувались44, заявляючи: „Ніяких свят не роблю, та які там свята? От, спечу я когось там балабуха, тай куплю трохи мішанини, покрасимо з три-чотири яй ця, щоб було що посвятити, дрібку то го хрону тай вже... Які то тепер на чу жині можуть бути свята?!44 Я ухитрилася ще більше: заявила, що їду до Филаделфії або до Ню йор ку, „ще не знаю, в котрий день44, то де ж мені які там свята робити? Я бу ла певна, що вони не повірять, при йдуть мене засоромити — а тут: мої салатки! Не прийшли. Не прийшли, злі люди. Повірили, що я поїду, що я справді не робитиму ніяких свят! Всі мої чудеса, які я вивчила на двох вечорах у Фила делфії „доходять44 у рефриджерейто- рі, мій муж їсть салату на снідання і вечерю, бере собі до ланч-бакси сала ту і купив тепер знову нову скриньку пива („До салати. Не можу ж я їсти самої салати і не попити чимось44), а син, коли вчує слово „салата44, відразу каже: „Я не голодний, мамо44. Салати маю ще так на тиждень. А поки ми святкували — відбувалась тимчасом дуже важна подія: приходи ла помаленьку весна. Не знаю, як у вас, дорогі пані, але в мене, в мойому городці, сходить вже трава. Щоправ да, видзьобують її трохи горобці, але вона вже зеленіє і каже мені, що вже нарешті може скінчиться цьогорічний довготривалий холод і настане справ- жня весняна погода. Наразі, я бачу весну лише в газет них оголошеннях. Коли розгорну ве лику плахту нашого місцевого щоден ника і дійду до сторінки „Спрінг Рі- сорт Тревел Ґайд44, забувається на кільканадцять хвилин фабрика, форле- ді, важкий тиждень від понеділка ран ку до пятниці по полудні, забуваються порядки в хаті, прання, прасування, всі ці латки, що їх треба пришити на ко лінах у штанах мого сина, тягання ве- куум-клінера по сходах там і назад, там і назад... і я замріяно читаю: „Пля- нуете літню подорож? Починайте те пер!44 Обертаю сторінку: „Мавнтейн Лейк Гавз44 — перлина гір Поконос... „Ка- надійські вакації... Нові види! Приго ди! Нові враження! ...Щасливі вака ції! Летіть Східніми Лініями! На Фло риду! До Порто Ріко! До Гавани!44... А потім знову: „Флай ту Юроп!44 На половині сторінки простягається вели чезна картина над-сенського бульвару, аж до кінця сторінки витягається на паперовому обрії мережана конструк ція вежі Айфеля, на першому пляні видніє камяна набережна бульвару... Мій Боже, як добре було б пригадати собі роки, коли не було ще стукоту машин у фабричній залі, коли не було ще босів і форледі, коли я витягалася в сонці, у теплому сонці паризької весни на камяних плитах бульвару над Сеною... „Флай ту Юроп! Сі Періс нав!44 — заохочує сугестивно напис над картиною... Ще не цього року. Але я вернуся! Хоч на пару днів повернуся до тебе, радісна і безжурна як весна, надсен- ська столице, знову ходитиму по вес няному Боа де Бульонь, знову загляну на хвилину до гамірних Галь, заскочу поглянути на химерний усміх Мони Лізи в Люврі... А вечором пройдуся по повних веселого натовпу бульва рах, загляну в тихі закутини коло Сорбони, згадавши веселі студентські роки, в часах, коли світ був молодий; і безжурний... Але це аж тоді, коли мої „вікейшен44 триватимуть довше ніж від суботи до понеділка. Ще рік треба чекати! Перевертаю картку: знову вертаєть ся оголошення на наш теперішній кон тинент. „Вакації в Колорадо44, „Приїдь над Великі Озера44, „Огляньте водопа- ди Ніяґари!44, „Як вакації — то лиш над морем!44 І справді: а може б того року знову поїхати до Вайлвуду? Недалеко, і бу дуть знайомі з Филаделфії і з Трен- тону... І може, котрась з них знає ще якийсь припис на салатку? А р е т а П о д я к а Гарно дякуємо за цінні книжки, що їх Ви були ласкаві надіслати. Всі ви дання українською мовою або англо мовні видання про Україну ми вводи мо в каталог і ставимо на полиці для вжитку студентів (вояків і старшин) і викладачів нашої школи. Ще раз дякуємо за Ваш цінний по дарунок. Бібліотека Військової Школи Монтерей, Каліфорнія Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top