Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44
ВІДІЙШЛИ У ВІЧНІСТЬ НЕЛІ ГАМЕРА 2-го вересня 1999 р. відійшла у вічність бл. п. Нелі Гамера. Народилася Нелі у Гемтремку, належала до церкви Непорочного Зачатття, до хору “ Думка” та була дуже активною в українській громаді. Завжди допомагала жінкам, які не вміли їхати автом - привозила їх на сходини, а потім відвозила додому навіть тоді, коли ще не була членкою С У А . Коли, у 1995 p., Нелі записалася до 5- го Відділу С У А , тоді й взяла на себе обов’язок скарбника і вела цю справу до кінця життя. Допомагала у виставках українських вишиванок та кераміки. Збирала вкладки, передплату на журнал “Наше Життя” і інші цілі та полагоджувала все - якнайкраще. Допомагала виготовляти кошички, розвозила їх членкам і нечленкам по домах і Будинках для літніх осіб, писала карточки на їх уродини чи інші оказії. На похороні членки у її пам’ять зложили 63 дол., Відділ 100 дол., які передали на Пресовий Фонд журналу “ Наше Життя” . Вічна їй пам’ять! Управа і членки 5-го Відділу СУА. МАРІЯ ГРИГОРИШИН 28-го березня ц. р. відійшла від нас працьовита наша “ бджілка” Марія Григоришин. Смерть спостигла її при праці в городі, дарма що за два місяці - 28-го липня - їй мав виповнитися 91 рік життя. Марія Григоришин була нашою членкою від самого початку існування 38-го Відділу С У А в Денвері, Кольорадо (листопад 1978р). Хоча її життя не завжди було легким, ми ніколи не чули найменшої скарги, не бачили і тіні зневаги. Сама виплекала двох синів, дала їм вишу освіту - а це ж велике осягнення для кожної родини. Доля позбавила М арію можливости здобути вищу освіту, але Всевишній обдарував її здоровим розумом, шляхетною вдачею та добрим серцем. Вона розуміла важливість громади і все своє життя присвячувала церкві та українській громаді в цілому; любила і гордилася своєю рідною Гуцульщиною. Наш Відділ багато завдячує М. Григоришин, яка щедро працювала на кожну потребу С У А . Прощай, дорога сестро! Нам дуже буде бракувати Твоїх працьовитих, вмілих рук, Твоєї лагідної вдачі. Хочемо вірити, що Твоє життя буде прикладом всім нам, доням і онукам нашим. Спочивай спокійно і хай легким пір’ячком буде Тобі чужа земля! Управа і членки 38-го Відділу СУА. ОЛЬГА ВІТОШИНСЬКА Союз Українок Франції з глибоким сумом повідомляє, що Ольга Вітошинська з дому Гара- щак відійшла у вічність, проживши 92 роки і прийнявши Найсвятіші Тайни Євхаристії. Ольга Вітошинська була членом-засновни- ком в Управі С У Ж та французького Міжнародного Руху Матерів у 1946 р. і ціле своє життя була актив ною й відданою співробітницею С У Ж у внутрішній і зовнішньо-чужинецькій діяльності. Вона була невтом ним та успішним політичним емігрантом з постійною думкою про добро України й українського народу. Середню освіту здобула в Україні, а універ ситетські студії - на чужині. Працювала в універ ситетській та громадській культурній і політичній ділянках - доктор філології університету Сорбони в Парижі; кол. лектор У В У в Мюнхені; ініціяторка й співорганізатор з проф. М . Кадо (з Сорбони) конференцій про українську літературу з виданням текстів цих конференцій в серії Сорбони; автор низки літературних праць, зокрема “ Забута королева” (французькою мовою), “ Коротка історія української літератури” (фр. мовою), “ Сусіди й меншості України” ; “Непереможний Лев” , “Подорожі Бл. Кир Йосифа V II” ; довголітня кореспондентка-хронікар низки українських та культурних газет і журналів. Її праці відзначались патріотичним над- хненням, часто полемічним тоном, але завжди доброзичливим обміном думками й поглядами в обороні українських традиційних культурних надбань і цінностей. Її праці та невгамовна творча динаміка збережуть про неї добру пам’ять. Похоронні чини відслужено в Катедрі св. Володимира Великого (УГК Ц ) в Парижі 5 квітня 2000 р. й поховали її в родинному гробівці у Жамбвіль біля Парижу. Залишила в смутку дві дочки - Ларису й Зірку та двох внуків - Бояна й Мілю. Її чоловік, батько й дідусь дітей і внуків, професор У В У Борис Вітошинський, з яким вона одружилася в Парижі 1947 p., помер 19 9 1 р. і похований у Перемишлі. Вічна їй Пам’ять Союз Українок Франції, рідні у Франції й Україні, широке коло політичних і громадських друзів, знайомих, читачів. Повідомляю про цю сумну вістку, Мама дуже любила ваш журнал. Лариса Вітошинська. “НАШЕ ЖИТТЯ”, ВЕРЕСЕНЬ 2000 27
Page load link
Go to Top