Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
До програми СУА писку так званої музики, без люд ського існування взагалі! Його нерви ставали чимраз біль ше схожі на нічних хижаків, що ховалися-зникали перед світлом дня. Байдужий спершу до рибячо- го існування він пожалував рибку, що платить своїм життям за його спокій і постановив пощадити її. Не прив’язував ніякої принади до вудила. Але вудку по-давньому тримав у руці, бо це був цілий сенс і оправдання його безчин ного самотнього сидіння на бере зі річки. Нехай собі живе рибка! -— думав. Якщо йому легко і д о бре, то нехай не гине ніщо довко ла нього! Ніде! Нехай буде благо словення життя! Для всіх і на ві ки! Бог з ними — з тими грай- ками. Треба не їх обвинувачувати, тільки тих, що видають закони і не пошанують права людини на спокій. Переїде сюди! Нехай собі там велике місто гуде і трубить на всі лади, а він тут з ’єднається з природою. Як існує ще спокій ний закуток на землі, то він до нього належить! Відсіля підуть йо го твори. Тут ніщо ще не зіпсуте людською рукою, тут навіть стов па електричного немає, щоб мож на було включити якогось апарата! Чудово — добре -— свято...! І раптом одного дня, як нерви вже майже заспокоїлися — му зика! Виразна, скочна, голосна! Він здригнувся від несподіванки, вудка схитнулася і пливок по плив із водою. Причулося, чи що? Так вона клятуща ввійшла вже в його кров, що чує ї ї навіть тоді, як ніхто нічого не грає? Річка так хлюпотить, чи дерева шумлять? Та бо ж ні! Це справді були звуки музики, що грала чимраз голосні ше, ті зненавиджені ним пискливо- крикливі звуки без мелодії, що переслідували його в місті на кож ному кроці. Він зірвався з місця відразу на сторожений, лютий, готовий до боротьби. За кущем недалеко нього розта шувався саме якийсь круглий чо ловічок. З торбою повною харчів, з баньочками якоїсь справжньої, чи штучної комашні, з вудкою в руці, він гукав на цілий голос: — Хлопці! Гей, хлопці! Сюди! Тут добре ловить музику! Подратований, не спроможний прийняти того спокійно, він відмі- Чи задоволяє вас праця СУА? Що ви хотіли б змінити -в ній та як, на вашу думку, поліпшити співпрацю тив у думках: — Не рибу добре ловить, тільки музику! Якесь бо жевільне покоління настало, чи щ о ? Музика справді ,,добре" ревіла. Круглий чоловічок задоволений і гордий викручував на боки малого радіоприймача, намагаючись, оче видно, що більше посилити його звук. Громада хлопців різного віку таких самих кругловидих, як він, обвела його з усіх сторін і вияв ляла своє захоплення. Почервонілий від люті, він р оз горнув руками гілки куща і рев- кнув на нього: — Як ви смієте? Перестаньте! Чули? Тут заборонено грати! Чоловічок добродушно погля нув на нього і на мить затурбу вався: ■— Думаєте, що не клюватиме? Хлопці дивилися на чужу люди ну з великою повагою. Тепер ви явилося, що в кожного з них був підручний радіоприймач. Музика раптом розсварилася з річкою і хотіла ї ї перемогти. — Бог з нею, з рибою, —- гримнув він. — Це ваша музика! Круглий чоловічок відітхнув з полегшенням. Він, очевидно, не зрозумів його. •— О, не журіться! заспокоїв його. Хлопці розташувалися на бе резі і раптом сиділи рядочком, не мов горобчики на дротах, в одній руці вудка, а в другій радіоприй мач. — О, не журіться! -—- повто рив чоловічок до майже непритом ного науковця. — То вас зле пов чили, що риба клює, як довкола тихо! Ви не вірте! Я вас зараз же переконаю! Побачите, що вона під поверхню підпливає, як почує музику! Тоді її, хоч руками згор тай! А ну, хлопці, підсидіть звук ще трохи! Як скінчилося? Були чутки, що в суді... між Відділами і збільшити ефектив ність праці взагалі? На поставлене мені по вище питан ня я відповім потакуюче. Програма СУА така всеобіймаюча, що прямо немає ділянки, якої наша організація не включила б у свою програму. Вона охоплю є внутрішні й зовнішні зв ’яз ки, дбає про допом огу для Рідного Краю, підтримує розвиток української культури, р о зб у д о в у є українське д о шкілля, впровадж ує нові методи с у спільної опіки, плекає українські тра диції і зберігає культурні надбання. Та це не значить, що намічена про грама СУА має стояти на місці та що вона така досконала, що в ній не м ож на нічого змінити чи ї ї доповнити. З поступом сьогодніш ньої науки й т ех ніки та щораз то нових потреб р о динного і суспільного життя мусить іти в парі й поширення програми СУА, зокрема в освідомленні українського жіноцтва, щоб ще більше заінтересу вати його жіночим рухом і діяльні стю СУА. А можна перевести це при помочі д обр е редагованого й цінного ж ур налу „Наше Життя“, що повинен зна йти доступ до кож ної української р о дини, а зокрема до молодого ж іночо го покоління. А щ об „Наше Життя“ стало ще більш популярне, треба, щоб журнал узяв до уваги й потреби мо лодого членства, яке в останні часи відчуває потребу організування своїх Відділів. Серед того членства пану ють інші заінтересування, інший спо сіб мислення та підходу до нинішніх проблем українського життя. Тому побажаним було б, щ об „Наше Жит тя" побіч сторінок СФУЖО, виховної і Світличок впровадило й сторінку для молодого членства українською й англійською мовами. Така сторінка не тільки збільшить число передплат ників журналу, але й заохотить мо лодш е членство дописувати до нього та пробувати свого пера. Якщо йде про журнал „Наше Жит- тя“, то треба би змодернізувати кам панію за приєднання нових пер ед платниць, бо тільки через журнал можна дістатися до сердець жіноцтва та впливати на його ментальність. Та- 6 НАШЕ ЖИТТЯ — ЛИПЕНЬ-СЕРПЕНЬ, 1970 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top