Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44
Власна кімната і власні гроші або Хто боїться Вірджінії Вулф? Марта Тарнавська „Хто ж боїться Вірджінії Вулф?“ — оригінальна п’єса із ще більш оригінальною назвою. Прой шла з великим успіхом театри А- мерики й Европи; стала фільмою; понесла з міста в місто, а країни в країну ім’я автора — сучасного американського драматурга, Ед- варда Олбі. Але, чи тільки ім’я ав тора? -— Виходячи з театру, при гадую, почула я таку розмову: -— Знаменита драма, чи ж ні? — Знаменита, але... Хто такий — Вірджінія Вулф? Тисячі глядачів у театрах і в кіно переживали тонку психоло гічну подружню драму та, немов ребус, розгадували її незвичну на зву. Багато з цих глядачів чуло ім’я Вірджінії Вулф вперше, і тіль ки в цьому загадочному контек сті. Тимчасом Вірджінія Вулф -— не поетична фікція, що народилася в уяві драматурга, а видатна модер на англійська письменниця першої половини нашого століття, що її твори живуть своїм окремим жит тям, зовсім незалежно від Едварда Олбі і від театрального та фільмо вого успіху його драми. Вірджінія Вулф — письменниця високої кляси. Її ім’я критика зга дує поруч із такими величинами світової літератури, як Джеймс Джойс та Марсель Пруст. Вона •— майстер „потоку свідомосте" і по вісті її („Джейкобова кімната1', ,,Хвилі", ,,Мисис Деловей“, „До маяка“) вносять багато нового й оригінального в літературну ком позицію і стилістику, Вірджінія Вулф теж першорядний есеїст, о- дин із кращих літературних крити ків свого часу. Її критичні есеї, зі брані в кількох книжках, забезпе чили їй тривалу позицію в англій ській літературі. Вірджінія Вулф цікавилась і так званим „жіночим питанням". Чому це так, що чоловіки завжди мали владу, впливи, гроші, славу •— а в жінок були тільки — діти? Жі ночому питанню, а зокрема проб лемі жінок у літературі присвяче ний есей Вірджінії Вулф „Власна кімната“ (“A Room of One’s Own”). Він появився вперше о- кремою книжкою ще в 1929 р. -—- і хтось може думати, що за минулих сорок років жіноча проблематика так докорінно змінилася, що дум ки Вірджінії Вулф на сьогодні не актуальні. Але це була б помил ка. Есей Вірджінії Вулф не є поле мічним твором еманципантки, що — як уся емоційна патетика — за суджений на короткотривалість. Не займається він теж політичною чи економічною рівністю жінки в суспільстві — ділянками, що в них за останні чотири декади наступи ли великі переміни. Есей Вірджінії Вулф — це передусім літератур ний твір: медитація першорядно го письменника про жінку, як творчу індивідуальність, про її ін телектуальне та духове визволен ня. Вірджінія Вулф аналізує про блему скалпелем логіки та вгля- дом поетичної інтуіції, безпри страсно, в історичній перспективі, з доброзичливим гумором та іро нічною посмішкою. Складна понад- часова тема та літературне її трак тування роблять есей Вірджінії Вулф непроминально-вартісним. Інтелектуальна свобода зале жить у великій мірі від матеріяль- них речей, а творчість залежна від інтелектуальної свободи. Жінка, щоб могти писати -— каже Вірджі нія Вулф -— мусить мати власну кімнату і власні гроші. Вона ро зуміє це і буквально, і символічно. На протязі історії жінки були зав жди фінансово залежні; був час, коли згідно із законом в них вза галі не було права на якунебудь приватну власність. Рівночасно стиль життя патріярхального у- строю обмежував світик жінки до родинного дому, в якому, як пра вило, господиня не мала власного окремого куточка. ІЦе навіть Джейн Остен, клясик англійської літератури, писала свої повісті у загальній вітальні, наражена на постійні перебивання й перешко ди, скриваючи своє справжнє зай няття перед слугами та відвідува чами. Може й тому жінки, такі як Остен, Джордж Еліот, сестри Бронте, ввійшли в англійську літе ратуру ромаиами, а не поезією чи драмою, які — на думку Вірджінії Вулф — вимагають більшої кон центрації? Деякі чоловіки залюбки повто рюють думку, ІЦО, мовляв, у жі нок неможливий ґеній типу Шекс- піра. Вірджінія Вулф погоджуєть ся з фактом, що в Шекспірові ча си не було найменших шансів на те, щоб із молодої дівчини тако го ж обдарування виріс ґеній шек- спірівського масштабу. Крім соці- яльних і економічних перешкод, жінка із творчим обдаруванням мусіла протиставитись крайнє во рожому психологічному клімато ві. З усіх усюдів патріярхальний устрій устами державних мужів, церковних достойників, вчених визначував їй місце, як громадя нинові окремої категорії. Скільки Увага ! Референтки Сусп. Опіки ! Цей рік поставив до Вас великі вимоги. Три великі допом огові акції слі дували одна за одною і в кожній із них Ви дали свій вклад праці й гроша. Праця ще не закінчена. Хоч Фонд Наглої Потреби вже підраховуєм о, проте збірка на Церкву в Потребі і б у д о в у школи в Б оснії ще проходить. Прохаємо Вас використати всі можливості, щ об вони дали гарний вислід. Українська Церква чекає наших зусиль, а п обудова української школи і гуртожитку в Прняворі — це наш почесний обов’язок! Марія Химинець Референтка Сусп. Опіки Гол. Управи НАШЕ ЖИТТЯ — КВІТЕНЬ, 1970 З
Page load link
Go to Top