Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
мих, бо ми «іколи не їздимо на 'вакації опочивати. Я'кось так виходить, що ми їдемо на вакації утом люватися . . . Після роботи до нас мав приєднатися Андрій. Шкода нам було, що влітку громадське життя українських середовищ завмирає. Нам так хотіло ся б побачити, як то воно в інших містах, чи так погано, як у 'нас, чи може краще . . . Але хоч би тобі одна академія, хоч би тобі один виклад, чи хоч би тобі хоч один модерніст свій літературний вечір влаштував . . . Куди там! Всі на пляжі, всі ку няють, всі так само час марнують, як і ми з вами . . . Довелося відвідати кількох знайомих і з їхніх роз мов довідатися, як то воно в нашім Ню Йорку. Коли ми зайшли до будинку, де живе профе сор Н., я перелякалася: будинок старий, занехаяний, сходи хиткі, неметені, скрізь затхлий сморід, наче цілий будинок на обід варив кислу капусту. . . Довго йшли сходами нагору, аж поки звернули в довгий коридор. В коридорі вистроені в ряд ко мірки, замкнені на висячі замки. —• А це що таке? — запитала я. —- Та ж убиральні... Кожне помешкання свою має . . . — Ага, шість помешкань в коридорі, -—- під сумувала я. — Не так, як в нашім місті, де кожен має свою хату, а як ні —- то цілий поверх . . . Тут ще як у таборі. . . Порівняння з табором не залишало мене в цім будинку, збуджуючи одноразово і радісні, і непри ємні думки. Було сумно, що в той час, коли люди наші так обагатилися, що деякі вже й про третю хату думають, заслужений професор, відомий літе ратурний критик і мовознавець, кращий представ ник українського народу мешкає в таких комірках. Кімната напівтемна, пошарпана, ще й для повної •схожости з табором, поділена навиів завісою з сі рої коївдри, можливо ще1 й таборової. За занавісок) спальня. Кухня .невеличка, але, як з гордістю під креслила дружина професора, світла і соняшна. З цієї причини на підвіконні стояли в повнім цвіту веселі червоні й рожеві ґеранії. Близько біля вікна ■стояв стіл, святково накритий до вечері, і господиня одразу запросила нас до страви. Ми, для годиться, стали відмовлятися: -—- Не клопочіться, та ж ми недавно від обіду і нз хочемо ЇС Т И . . . — А я хочу! -—- Дисонансом увірвався голос Андрія в нашу пасторалю. Андрій завжди відколю вав подібні коники, страшенної присоромлюючи Олю, але розвеселюючи товариство-. І цим разом усі ви- бухли дружнім реготом і вже без дальших відмовок посідали за. стіл. Почали обпитувати один одного, як те у вас, а як у нас, і мало-помалу ми довіда лись, що професор Н., хоч трохи задорогою ціною, тепер „гуляє": поранив на фабриці палець, то має тепер плачену відпустку. А па,ні Наталя працює, звичайно, на такій праці, як і всі ню-йоркські інте лектуали, що „свого не відцурались, а, чужого не навчились11. Професор інтенсивно працює, бо саме пощастило десь у бібліотечних закутках натрапити на такі архіви, що про них досі ніхто- і вісточки не м:в. Очі професора спалахнули фосфоричним вог нем, і він почав нам викладати свої теорії, аж поки дружина не спинила його тверезою заувагою, що зелений борщ уже починає холонути. Професор з тим самим захватом узявся за, борщ. Не відставав від нього і десятирічний Богдан, надія і гордість професора. Богдан виявляв аж забагато талантів: що не назви —- до всього він брався і мав здібності. Його малюнки брали перші місця .на шкільних ви ставках, він учився -грати на пія.ніні й на скрипці, мудрував з авіомоделями і навіть пробував сил у віршуванні українською мовою. Богдан навіть мав свою., покищо- тільки рукописну, збірочку під трохи запозиченою назвою „Маленьке Цабе“. Ан дрій жартома казав, що панство. Н. виховують свого сина- на вождя. Професор Н. дзвінко сміявся, в ко трий уж 2 раз чуючи від Андрія цей дотеп, але по чувалося, що цей жарт сприймається також як і се рйозне твердження. Не встигли ми доїсти другої страви, як наша господиня тихенько встал'а з-за стола, в, перерві між дотепами вибачилась, що мусить .нас лишити, бо вже пора до праці. —- Шкода, що. ви так запізнилися, —- з легень ким докором сказала вона. •—- Я вже о третій вас чекала. . . Нам стало дуже незручно', що> ми не розпитали Олю наперед і просто таки навмисне, „для годить ся", запізнилися. А тепер ця мила, інтелігентна пані мусить зняти свою модну сукню, що її вона спе ціальна для нас вдягла, і через півгодини вже му сіла її змінити на сіру .сукенку до прибирання. —- Ти ж, Богданчику, помиєш гарненько1 посуд, добре? — звернулась вона до сина. —- Виделочки не забудь повитирати, а мисочки самі посохнуть. Потім вона підійшла до чоловіка, поцілувала його ніжню в чоло, назвавши „котиком", потиснула нам руки й пішла. По вечері ми посідали на канапі, а Богданчик почухав вухо і взявся мити посуд. Він тільки тяжко зідхнув і реторично запитав: — І чого- мені Бог не дав сестрички?! Нам стало сумно, що пані Н. мусіла йти на працю, та- ще й навіч, та ще й на прибирання бю- рових приміщень. У нашім місті більшість українців познаходили дуже вигідні і по.платні посади, і мало хто заробляє -прибиранням. Але в -Ню Йорку немає фабрик, а самі установи, що всі мусять бути підме тені і прибрані. Тому багато визначних осіб із ти тулами і дипломами працюють тут прибиральниками,, сторожами, двірниками й кур’єрами. Поет М. їздить на ліфті цілу днину, письмєінниіця Д. працює на мотузяній фабриці, маляр Т. вимальовує реклями на парканах. . . Зовсім за фахом. Але не в тім справа: за те наші заможні домовласники, сидять вдома і з нір не вилазять, а в Ню Йорку громад ське життя горить, кипить, вирує . . . Комфорт впли ває негативно на громадську активність! (Продовження, буде) 32 НАШЕ ЖИТТЯ — ВЕРЕСЕНЬ, 1965 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top