Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
мі. закінчити роботу, але говорили вони дуже тихо. Малій Галинці надокучила тиша й вона, почала голосну пісеньку, але бабуся се- ріо-зно спинила її: — Тихше, Галю, хіба ти не зна єш, що сьогодні „чистий четвер14? — сказала вона. — Та я знаю, бабусю, затихла дівчинка. Потім вона запитала: — Чому цей четвер звуть ч и- ■с т иі м ? — Ось бачиш, дитинко, скоро Великдень, велике свято, то до нього люди готуються задовго, бо хотять бути найкращими в цей день. Вони й хати прибирають гар но, чисто, самі миються, чисто 'вдягаються га стараються бути н айл а г і дні ш ими, н а йдо бріш ими в ці дні. Коли ми закінчимо роботу, то підемо з мамою до церкви на С т р а с т і, слухати, як пан-отець буде читати Євангелію про муки, страждання та смерть Ісуса Хри ста. — Бабусю, я велика: вже, візь міть мене з собою. Я теж хочу слухати Євангеліє. — Добре, погодилася бабуся.— Тільки памятай, Служба довга й треба при читанні світити свічку, а після останнього Євангелія вже не гасити ї ї , а таки запалену ів ід - нести додому. Ця свічечка четвер гова допомагає цілий рік, як ї ї засвітити, коли хтось тяжко хво ріє. — Візьміть .мене до церкви, я буду чемна, візьміть, обіцяє Га ли нка. Трудно було їй дочекатися ве чора. Нарешті час прийшов. Всі зібралися в дворі мовчазні, врочи сті, їв чистій святочній одежі та пішли разом до церкви. Там було напів темно. Тільки, блимали зеле ні та червоні вогники лямпадок бі ля ікон та горіли свічки коло хре ста, що стояв посеред церкви, по витий чо.рною стрічкою. Людей було дуже багато, кожний тримаїв у руці свічку. Бабуся купила со бі Й ДІТЯМ теж ПО' великій свічці. Почалася відправа. Жалісно, су:м- но спі'вав хор, а пан-отець читав Євангеліє. Гали нка й раніше зна ла 'все про страждання Христа, але тут, у церкві слова Євангелії ще більше зворушували її. Набігали на очі сльозки. Дивилася Галинка на хрест, на розпятого Христа, на схилене бліде Його чоло й думала: — Чому люди були такі жор стокі до Нього... Ось три старших школярі, а серед них її брат — Юрко, вийшли на середину церкви і а заспівал и „Р'о-о-о-збій-ни- ка1’ Палились чудові згуки піс ні, а Галин ці здавалося, що> вона здіймається з ними вгору все ви ще... „Просвіти й спаси мене...44, пролунало 'востаннє. В повітрі плили хвилі прозорого, синьова- того ладану. Свічки горіли, як ма ленькі зорі в руці. Всі підійшли поцілувати хрест тай стали вихо дити з церкви, а свічечок не га сили. Хутко вся вулиця наповни лася людьми, що верталися з цер кви. Як мухи-світляки плили запа лені свічечки й творили ясний лан цюг, що розтягнувся по всіх вули цях, ген далеко від церкви. Га линка обережно ручкою затуляла полумя свічки, щоб не згасла. Во на дуже втішилася, коли нарешті вони з баїбус-ею дійшли дю дому та її свічка не погасла. Бабуся від несла всі свічечки до ікони та під нею поклала їх на поличку. Ну, а тепер підемо спати. Вже недсізго зосталося нам до Ве ликодня — два дні. Вони проми нуть скоро, а тоді почуємо „Хри- сго-с Во'скрес44, сказала бабуся, перехрестила та поцілувала Га- лкінку. І так стало тихо, спокійно на душі у дівчинки. Вона знала, що через два дні буде веселе, гар не свято, а сумне все 'минеться, бо в ньому будуть згадувати про перемогу Правди й Любов и, за я- ку вмирав Христос. З такою ра дісною думкою дівчинка заснула й увісні бачила Янгола серед чу дових білосніжних лілей. Н. Наркевич Квітень, 1958 р. Галинка дуже втішилася, що її свічка не погасла. Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top