Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ВІДГУКИ У листі до редакції журнала "Наше Життя за лютий 1976 p., ст. 12, Зірка Кебуз висунула справу, яку слід було порушити раніше на сторінках преси, а саме, створення Академічного Об’єднання Українок. Не ставлю під сумнів позитивного наставлення 3. Кебуз до громадських справ, одначе дозволю собі насвітлити постання цієї організації з іншої перспективи. Українське середовище збагатилось на ще одну організацію, а до роздрібнення жіночого активу, що до тепер ішло по лінії політичних, релігійних, регіональних різниць, професії чоловіків, віку, тощо, долучився ще один роз’єднуючий фактор — освіта. Американська конституція Гарантує майже необмежене право творити всякого роду організації і можна б запитати, яке кому діло до того, що об’єднались українки з вищою освітою. Застереження може були б і безпідставні, коли б об’єднання виникло з потреб і постало з ініціятиви зацікавлених осіб, одначе факт, що зорганізувала його Світова Федерація Українських Жіночих Організацій, спонукує оцінити створення цієї організації під оглядом громадської доцільности і під тим аспектом розглянути завдання, які вона собі поставила. За словами X. Турченюк у статті ’’Зустріч професіо нал істок” (Свобода, ЗО жовтня 1973 р. ст. 3) присутні устійнили, що програму і завдання нової організації "треба базувати на програмах подібних станових тавариств в Америці, Канаді чи інших країнах”. Не має сумніву (на те покликався і провід СФУЖО), що мова тут про American Association of University Women та анальогічні організації інших країн. Виринає питання, на яке не має відповіді у вище наведеній статті, чи ініціятори самі не обзнайомлені з історією, завданнями і досягненнями AAUW чи числять на непоінформованість загалу жіноцтва, коли подають цю майже столітню, впливову і заслужену американську організацію, як зразок свого об’єднання. AAUW постала у 1882 р. під назвою Association of Collegiate Alumnae і поставила собі за ціль відкрити двері для освіти жінок в Америці та об’єднати абсольвенток коледжів та університетів для практичної освітньої праці. Здійснення завдань не приходилось легко в часах, коли не існували середні школи, що підготовляли б дівчат до університетських студій, а можливості професійної кар’єри жінок обмежувались до учительського звання. А с о ц іа ц ію творили зрілі жінки, свідомі своїх громадських обов’язків, зокрема відповідальности за вищий рівень освіти і рівно правне становище майбутніх поколінь американських жінок. Асоціяція присвячувала окрему увагу стипендіям для талановитих жінок, та улегшувала їм здобуття наукових ступенів в Америці і Европі. У багатьох випадках стипен- дистки А с о ц іа ц ії вперше здобували вступ до університетів, що до того часу не допускали жінок до студій, як прим. Єйл. Ґеттінґен, Гайделберґ і другі. З часом створено при А с о ц іа ц ії о с в іт н ю ф ундацію , що розпоряджає мільйоновими фондами і дає річно сотки стипендій для продовження наукових студій американкам, а також чужинкам на студії в американських університеттах. Шляхом тісної співпраці з факультетами університетів і урядовими чинниками, теоретичні заложення, висунені А соціяцією , находили практичне примінення при оформлюванні напрямних освіти американської молоді. Від довгих років Асоціяція присвячує багато уваги дошкільному вихованню і виявляє многогранну діяльність у цім напрямі, примінену до місцевих потреб. Провід досліджує суспільну проблематику та ініціює відповідні акції і почини, в які включається членство. Асоціяція визнає засаду, що освіта це свого роду борг супроти народу, який повинен бути сплачений у формі громадської та гуманітарної праці передусім у користь тих, яким обставини не дозволили осягнути вищої освіти. У звідомленні з засновуючих зборів Академічного Об’єднання Українок (Свобода, 17 червня 1974 p., ст. І) Л. Дяченко подає, що нове товариство має на меті: ’’Згуртувати жінок-українок з університетською освітою, створюючи форум для товариських зустрічей, свобідного обміну думок та спільної громадської праці”. Дивно звучать ідеологічні заложення освічених жінок у хвилині смертельної загрози денаціоналізації української еміграції, а ще дивніше у порівнянні з американками, яким якраз вища освіта помогла стати повноцінними громадянками.М. Даниш (теж жінка з вищою освітою) правильно назвала об’єднання ’’клюбом” , бо до завдань, які воно собі поставило, ця назва краще підходить. Прикро ствердити, що більшість українських жінок з вищою освітою не відчуває ніяких обов’язків супроти суспільства, з якого вийшло. Цікаво було б почути від тих, що стоять осторонь громади, одначе виховують дітей в українському дусі, хто повинен сьогодні творити середовище, до якого в майбутньому мали б увійти їхні діти. Чиїм обов’язком є подбати про підвищення рівня україн ського шкільництва, обняти дошкільним вихованням їхніх дітей? Чиїми заходами і коштом видавати модерні шкільні посібники, дитячі книжки? Чи ці завдання залишається старшій Генерації, що вже виховала своїх дітей, а якої методи критикується, як перестарілі? Українці ще ніколи не мали таких можливостей у західнім свтіті, як тепер, для ширення інформації про Україну, її історію і культуру. Ці можливості можна використати при помочі соток людей, знавців різних наукових ділянок. Щож нам з того, що такі спеціялісти існують між нами, коли цей ’’цінний елемент” з більшості тимчасом цінний сам для себе, а не для української справи. 3. Кебуз мабуть переочила знаманиту статтю професіоналістки і активної членки СУА, Н. Дейчаківської ("Наше Життя”, березень 1975, ст. 4), в якій вона так влучно охоплює сучасну ситуацію українського поселення: "Одна річ, якої ми змінити не можемо, це факт, що нас в Америці так мало. Тому недоцільним є розпорошувати наші сили. Навпаки, треба їх скупчувати в одній організації, а наш проф есійний ріст і зацікавлення можна виявити у все- америкнських проф есійних товариствах. Згідно з досліда ми наших соціологів це навіть потрібне для вдержання на шого суспільства”. У цім відношенні найкращим прикладом для нас можуть бути жидівські жінки, серед яких є сотні тисяч з вищою освітою, одначе вони не творять своїх окремих професійних об’єднань, лише стають членами амери канських, натомість у своїм середовищі включаються масово до громадської праці. Не дивно, що найбільша жидівська жіноча організація в США зібрала в минулому році 36 мільйонів долярів на допомогу Ізраїлеві. Перед українським молодим поколінням лиш дві дороги — або включитися у громаду і продовжити її життя, або залишити її напризволяще і засудити на повільний занепад. У своїм звідомленні X. Турченюк подає, що СФУЖО дало ініціятиву до створення Академічного Об’єднання Українок для ’’надання престижу і світового маштабу організації” Невже ж саме тільки створення організації під протекторатом СФУЖО, без ідейної, жертвенної праці, може цій організації надати престиж і світовий маштаб? Д окінчення на с т . 13 12 НАШЕ ЖИТТЯ, БЕРЕЗЕНЬ 1976 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top