Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Зустріч із Гнатом Галайдою Спогад відзначений на 4. Літ. Конкурсі СФУЖО (З а к ін ч е н н я ) Олена Трофимовська П р и г а д у є т ь с я щ е т а к е : В Х а р кові, в К о о п ер а ти вн о м у С о ю зі ви давал и п ол ову , я к а в місті б ул а ніком у не потрібна, але мені для м ого п о р о ся ти (я к о г о ми за те, щ о він б ув несп ок ійн и й та к р и чав, п р о зв ал и с а т а н о ю ), п р и го д и л а ся б. Я в зя л а п айки інш их спів робітн иків і ви й ш ов цілий міш ок. К оли ми в ’їх а л и на п л о щ у Інсти ту ту, нас ви п ад ко во зу стр ів ні мець, щ о в и кл ад ав у нас свою м о ву, лю д и н а зазд р існ а. Він п ок л ав р уку , коли ми зу п и н и л и ся, на мі ш о к і спитав, щ о це таке. Ч ом у сь м ене п ід ш т о в х н у л о бісен ятко (щ о зав ж д и кр у т и т ь с я біля лю дей, щ о б з р о б и т ь їм ш к о д у !) ск азати -— ц ук ор . Н ім ец ь м ай ж е підскочив і піш ов д зво н и ти про ц у к о р : на щ астя, м ало хто й ом у повірив! В літі з тр ан сп о р то м б ул и інші тр у д н о щ і: коли їх а л и д во є чи один, адм іністрація д ава л а „ б ід у ". Ц е візо к на д во х в и соки х к о л е сах, на який н ел е гко б у л о вс ід а ти та я к а іноді п е р е в ер тал ася , бо ш л ях и бул и в відповідном у до б ол ьш ев и к ів стані. У м ене бул о б ага то т р у д н о щ ів з у сією го сп о д ар ко ю , я к а з б л и ж а ла ся до сільської, бо я все ж и тт я п р о вел а в вели к о м у місті. Н а щ а стя б уд и нок, де ми ж или, мав два м еш кан ня, і в д р у го м у м еш к ала з чол овіком м олода, гарна, с т р у н ка ж ін ка — П латонід а В олодим и- ровна, я ка ч асто д ава л а мені п о ради, н ап ри кл ад, я к „ст ави ти " та п екти хліб аб о п ироги з ж и т н ь о ї м уки та інш е. М и з нею т о в а р и ш у вал и і в хорі, яки й з о р г а н із у вав Г н ат М артин ови ч, і в про- гу л ьк ах, у ку п ан н і в річці, щ о п р о тікал а біля садиби Інституту. О дна н аш а витівка б ул а така, щ о коли б це бул о в теп еріш н ій час, то були б ми покарані. Н е бул о чим го д ува ти „ с а т а н у " , а їй свого п о р о ся ти і ось ми гу л я ю ч и в д ен ь біля ко рм о ви х буряків, щ о бул и засіян і Інститутом , пильно п ри дивляли сь, які з тих, щ о б л и ж че до стеж ки, си дять н е д у ж е гл иб о ко . К оли стемніло, піш ли ми з нею і н атягал и б ур яків. Б у л о сором но, б о я зк о , але не б ул о ін ш о го п о р ят у н к у , бо ш к о д а б ул о худоби . В осен и вж е б у л о д о с и ть к а р топлі та б у р як ів із вл асн и х г о р о дів так, щ о п о р о с я т а нас у ж е не м учили, а до то го ми з П латоні- д ою щ е б ага то разів р вал и ги ч ку з ін сти тутськи х п лянтацій, ал е це не бул о в ж е злочином . З го ро д ам и б у л о б ага то т р у д н ощ ів (о с о б л и в о для б у в ш и х м ісь ких м е ш к а н ц ів ). Ін сти тут відвів для с в о їх співробітників ве л и ку п л о щ у і зо р а в її, але я к мені б у ло т я ж к о йти с к о р ен ь к о за п л у гом і кидати в б о р о з н у к а р т о п лю ! А далі т р е б а бул о сапати і і копати. Н е слід за б у в а т и , щ о б р а к у в а л о крім сил щ е й часу, бо в ко ж н о го бул и подвійні сл уж бо ві о б о в ’язки . А ле світ не б ез д о бри х лю д ей і їх нем ало. Мій ч ол ов ік читав у Х аркові л е к ц ії на к у р с а х для здем обілі- зо ван и х червоноарм ій ц ів, в б іл ь ш ості селян, про сільське г о с п о д ар ств о й ко о п ер ац ію . С кінчив він курс, слухачам сп од о бався, але вони п рохал и щ е д е щ о додати. Він додав, а далі відм овився, п о си лаю чи сь на необхідн ість п о р а тися в городі. О д н ого дня н е с п о дівано п ри хо д и ть ку п к а лю дей, хлоп ц ів з д е с я т е р о й п р о х аю ть п о к азати н аш город. Р о б о та, на я к у ми м усіли б ви тр ати ти б а г а то днів, б у л а скінчена в один день. В осени ж, зовсім н е с п о д ів а но, п р и їх а л и ті ж х лоп ц і й в и к о пали ш видким м ан евром н аш у к а р топлю , б ур як и , м о ркв у та інше. Т р е б а ту т згадати , щ о ми м у сі ли іноді п о п р а ц ю в а ти щ е й на спільних, ін сти тутськи х город ах, бо вж е почи нали вх од и ти в б о л ь ш еви ків у м оду аврал ьні „кам п а- В так и х о бс тав и н ах ж и в і Г нат Г ал ай да -Х отк еви ч , щ о п ере д тим б ув т е ж м еш к ан ц е м міста. Й о го м еш к ан н я б ул о в ін ш ом у б у д и н ку, але б л и зен ь к о н аш о го. Ж и в він б ез ж інки зі св оєю с т а р е н ь ко ю м ат ір ’ю та дітьми. Ц е б у л а типічна у к р а їн с ь к а б аб ус я, щ о тр и м ала на с в о їх п л еч ах г о с п о д ар к у , х а т у й в и х о в у ва л а Г нато- вих дітей від різн и х м атерів. О станній х л о п ч и к б ув п р и везен и й з З а х ід н ь о ї У кр аїн и . Н іхто, крім б л и зьки х л ю д ей не зн ав, чом у так виходи ло, щ о д еякі й ого п о д р у ж ж я були н ед ов гот ри в ал і і чом у б атьк о за б и р а в д и ти н у і віддавав св оїй м атері. Н е б ув він л е г к о ва ж н о ю лю ди ною , а н авп ак и — б агато о б д ар о в ан о ю , ви соко м о р альн ою , цілком за х о п л е н о ю о д ною ідеєю — п р о п а гу в а т и п ізн ан ня У кр аїн и , л ю б о в до н еї, в и к о р и стан н я ї ї м у зики та пісень. В и гляд у н ього б у в не в и д а т ний — н еви со ко го р осту, тр ох и ш к у ти л ь гав на о дн у ногу, ли ц е о к р у гл е з карим и очима, тем не волосся. С вою го л о в н у ідею п р о водив не я к грізний п ророк, а л а гідно, але н евпинно. М ав п р и є м ний голос, зн ав м у зи к у й д у ж е д о б р е грав на бандурі, б ув к о м п о зи то р о м (відом ий й ого м а р ш ), п и с ь м ен н и ко м -б ел етри сто м та іс т о риком, а до то го щ е й тех н о л о го м за освітою . Ц я складн а істота, з гл ибоки м внутріш нім зм істом та о собли ви м чаром — п р и в а б л ю в а ла лю дей, о соб ли во ж інок. П л а т о ніда В олоди м и рівн а зу с т р іч а л а с я з ним ч асто на п р о б а х х о р у та на м у зи к ал ь н и х і л іте р а т у р н и х в и ступах. П ізніш я ви п ад ко во з у стрічала їх на о соб и сти х п о б а ч е н н ях і вр еш ті вон а р о зій ш л ас я з своїм ч ол ов іком і о д р у ж и л а с я з Гнатом М артин ови чем . З о р г а н ізу в а в він великий, д о брий хор з л ю д ей Ін сти ту тсько ї ко ло н ії, студентів і при ходил и навіть співати з села. Д и р и ге н т був добрий, п ро би п ро вад и в ч а сто та тер п ел и во . С півали ми ві дом і у к р а їн с ь к і пісні, але бул и й такі, яки х я ніколи не ч у л а й п із ніш. О дн а п о ч и н а л а с ь так : Ой чижику, горобейчику, Скажи мені усю правдоньку, Чи є воля, чи нема її. НАШЕ ЖИТТЯ — ЖОВТЕНЬ, 1964 7
Page load link
Go to Top