Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Галина Столяр (зправа) і її сестра, авторка долису. Halina Stolar, member of Organization of Ukrainian Nationalists had been arrested by the Nazis for opposing their occupation, died in 1942 in a German prison. On the picture Halina Stolar (second from the left) with her sister. За світлим покликом Невже ти будеш осторонь СИДІТИ 1 споглядать, як ллється братня кров? Ні, сором це терпіти. Наша смерть Научить інших, як треба жити. Із „Грішниці.. Лесі Українки Цього року минуло 15 літ, від коли в невідомій могилі спочило навіки закатоване серце моєї се стри. Галина Столяр — це одна з багатьох жертв німецького насил ля. Важко мені писати: про неї і в згадках переживати ще раз її страдальний шлях. Але на прохан ня редакції ,,Н. Ж.“ хочу зібрати в думках все те, що знаю й відчу ваю, щоб воно хоч трохи насвітли- ло її надзвичайну постать. Галина народилась дня 5. бе резня 1917 у Тернополі, де наш батько був священиком. Нас було три сестри — Ліда, Галя і Марій ка. Жили ми дуже дружньо, хоч і були різні вдачами. Наше дитин ство пробігало в Теребовельщині (с. Хмелівка) де наш батько був парохом і в Брідщині, де в с. Сухо- воля жив наш дідуньо о. Михайло Олексишин. Найкращі спогади вя- жуть нас із с. Суховолею. Там, у нашого дідуня проводили1 ми вака ції, і там запали в наші серця пер ші зерна любови до Батьківщини. Дідуньо приділював нам, внучкам, багато уваги. Він розказував ба гато з історії України, про наших князів і гетьманів, учив любити свою рідну мову і Користуватись нею всюди. Дідуньо був одним із священиків-організаторів Брідщи- ни і в його домі бувало багата лю дей. Брідщина була під сильним московофільським впливом і це коштувало багато зусиль, щоб розбудувати українське село. То му й дідуньо став одним із заснов ників хлопячої бурси з^Жродах, що мала підховати працівників на народній ниві. Галина була дуже здібною дити ною. В неї була така жива уява, що вона сама видумувала казки й їх любила нам розказувати. Гар но рисувала, мала добрий слух, а над усе любила танці і рухові вправи. Тому Галина була завжди осередком нашого невеличкого гурта. Малою сестрою Марійкою вона любила опікуватись, але й мене, хоч я була старша, вона не мов переросла і, вже скоро накида ла нам свої думки. До середньої школи ходили ми разом (до різних кляс), спершу у Тернополі, а потім у Львові. За мешкали ми в домі проф. Філярета Колесси на Голуба 7. Атмосфе ра цієї культурної родини мала на нас великий вплив. У Галини роз будилось зацікавлення літерату рою, а багата бібліотека профе сора давала їй усе новий корм. Найбільше захоплювалась вона творами Лесі Українки. Знаю, що вона вглиблювалась у її драми, а багато з того знала напамять. Також мешкали ми у домі рад ника Мрица при вул. Софії 20, де були дівчата, старші від нас. Всі вони були пластунками. Ми ще в Терінополіі належали до Пласту і включились також у Львові у Пласт, а Галина скоро здобула пе редове місце. Кошова ставила її часто за примір. Здібна спортов- ка, вона здобула для Пласту сріб ну чашу у змаганнях бігу. У тому часі в житті Галини ста лись події, що ми їм не приділили великої уваги. Померла її то варишка Дарка Терлецька, з якою вона жила дуже близько. Ця втра та струснула молоду душу до гли бини. Але вже тоді виявилась у Галини риса, що стала однією з її прикмет. Вона опанувала себе так, що мало з окруження міг про що- небудь із її переживань догада тись. Тому й не знаємо, коли заісну- вала друга подія, себто коли вона стала членом ОУН. Це мусіло бу ти менш більш у тому часі. Бо ко ли я здала магуру й виїхала зі Львова, Галина замешкала сама при вул. Су пінського ч. 23. Тут я завважила, що вона живе дуже скромно, відмовляючи собі най- конечніших річей, а всі свої гроші віддає на допомогу політичним вязням. Переводила збірки на ту ціль, займалась також упорядку ванням стрілецьких могил на вій ськових цвинтарях. Попри те вона була чинна у Пласті і однаково до бре вчилась у школі. 'Перед діату- рою загрозили їй видаленням зі школи за бойкот свята Пілсуд- ського. Але добрий директор О- М'елян Терлецький зумів її вимо тати з цієї справи. По матурі їй відмовили вступу на університет. Це було нібито „з браку місця“, але відомо, що діяла тут рука по ліції. Наша родина жила тоді вже в с. Суховоля, де мій батько, по смер- ти дідуня, став парохом. Коли по лину туди думками, здається мені, що кращого кутка на світі немає, як ця плебанія у Суховолі. Про стора хата, гарний сад, а кругом гарні, доброзичливі люди. На на-
Page load link
Go to Top