Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
З Дому Неволі В попередньому числі подали ми зразки листування українських каторжан, що відбували свою ка ру на далекій півночі. Це все у- часники Української Повстанської Армії, що її 25-ліття відзначує- мо тепер. У pp. 1955/56 їх ча стинно звільнювано чи переміщу вано і в тому часі постали листи, що їх отут подаємо. І. К. 11. грудня 1955 р. Дорогий Братчику Славцю! ...Ми одержали гарні новини. По друга Марійка тобі про них напише, а я вже повторяти не буду. Я хочу хоч листовно з тобою попрощатися. Мені тебе, дорогенький братчику, дуже, а дуже жаль. І не тільки тебе, але всіх наших хлопців. Невже ж не пора, щоб скінчилися наші страждан ня і муки? Як довго можна потуря- тися по ворожих, невільничих табо рах і працювати на гнобителів? Пора вже й нам мати свій куток, свої пра ва й закони! Но, нічого, дорогий братчику, вірю, всі ми віримо, що й нам усміхнеться краща доля і ясно засвітить золоте сонце в наше вікон це. То ж бодрись, не падай духом! Будь завжди, знаєш... Будь завжди готовий!.. Наша мета велика, а шлях до неї важкий і тернистий. А ми борці, що поклялися долю переперти і добитися своєї мети. А знай: у бо ротьбі перемагає той, хто не ляка ється невдач. Хто навіть упавши, вміє встати і знов боротись. Тепер, Славцю, прошу, кланяйся низенько від мене своїй старенькій мамі і сестричці. Бажаю ще раз щ а стя, доброї долі та якнайскоріше зу стрінутися зі своїми рідними. Може десь зустрінеш Олю зі свого села (кажеться мені, вона також зветься .........) то передай їй від мене уцілу- вання. Цілую тебе, братчику, Твоя сестра К. Письмо невироблене, але дуже ста ранне й акуратне. Внизу примітка адресата: „Санітарка з куреня Ема“. І. К. 10. грудня 1955 р. Дорогий Друже! Хоча ми не знайомі, але я спішусь поговорити й попрощатися з вами хоч листовно. Вістка про ваше звільнення глибо ко торкнулася моєї душі. В одну мить стали перед очі сотки таких, як ви. Вони теж і тішилися щастям звільнення, і рівночасно ще болячіше прощалися-розставалися зі своїми друзями, що оставалися в лагерях на невідоме... їх серця від болю розри валися ще й тому, бо вони знали, що їдуть не додому. Знали, що лиш по глянуть на пошматовану сироту, свою дорогу Батьківщину, та й повезуть їх далі — просто з чужини в чужину, міряти своїм трудом... Неодна родина вже виплакала очі, але батьківське серце надії не тра тить... Неодна сестричка сумує-нудь- гує, яка брата доля? Де він, брат мій?!.. Неодне серденько щире, діво че в сумну пісню тугу вилива, свято зберігає клятву цю святу, що при розстанні щиро віддала... Сьогодні, дорогий друже, бачу вас на цьому шляху. Ох, як хочеться хоч глянути у ваш слід... Хоч у цей про стір, куди повезе вас доля. Здається зором своїм, переповненим тугою і любов’ю брата, розвіяла б усі негоди на вашому шляху. Повірте мені, що таких очей сотні — незлічима кіль кість дивиться за вами. І кожний із них стільки хороших, щирих бажань у мріях шле... Дорогий друже! На волі ви, мож ливо, зустрінете багато різноманітно сте життя, що так манять людину. Може побачите легке, спокійне й ви гідне, але безплідне животіння де яких людей, убогих духом, що дума ють тільки і тільки про себе. Може зустрінетеся із зневірою, з фарисей ством, з осудом жертвенних діл, або ще гірше... Хоч подібні явища, вірю, чужі нашій дружні, то в загальному, зокрема тепер доки ворог тріюмфує, треба з ними рахуватися і завжди пам’ятати, що наші змагання всеобій- маючі. То ж не хиліть голови перед ніякими негодами життя. Знайте, що ви не одні. Вірте в краще завтра, це поможе тоді, коли буде важко. Зга дуйте, хоч час від часу, тугу друзів і подруг у лагерях, яка буде невга- сати і це теж завжди кріпитиме ваші почування. Тепер, дорогий друже, бажаю вам якнайкращих сил, відваги й успіхів на кожному кроці. Рівнож бажаю вам міцного здоров’я, та всього того, чо го самі собі бажаєте! Вітайте від нас усіх дорогих батьків і друзів! З глибокою та щирою увагою Леся зі всіма подругами. До побачення, на Вільній Україні! П. С.: Так недавно, на пересилці наших таборів, це є 18. липня 1955 (?, дата написана нечітко — І. К.), також відпроваджували друзів, які їхали в Польщу. Правда, тоді нам пощастило бачитися і навіть говорити з ними. Здавалося, що тими кількома словами полегшимо їх душевний біль дальш ої фортуни. Може вам прий- дегься зустрінутись з котрим із них. Я дуже була б тому рада, бо це було дуже хороше товариство. Подаю їх так, як їх звали по-дружньому: ----- і .... Якщо вони з цих назв вам не відомі, то питайте серед друзів, на певно дехто буде знати їх і скаже вам їхні справжні прізвища. І так, дорогий друже, прощайте! Уявіть собі, що дивлюся у ваш слід, дивиться великий гурток дівчат, та махають хусточками... Прощайте, не забувайте!!! Леся Внизу примітка адресата: „Воли нянка, якої ніколи в житті не ба- чив“ —• І. К. ЗБІРКА НА МУЗЕЙ НАРОДНЬОЇ ТВОРЧОСТИ СУА У НЮ ЙОРКУ Окружна Рада СУА в Ню Й орку дала ініціятиву до з організування льо- терії з мистецьких картин на користь нашого М узею . Відділи взяли на себ е розпродаж льотерійних книжечок і з того д у ж е гарно вив’язались. У цьому змаганні взяли участь: 1 Відділ СУА (5 д о л .), 4 Відділ СУА (15 д о л .), 8 Відділ СУА (40 д о л .), 21 Відділ СУА (41 д о л .), 35 Відділ СУА (ЗО д о л .), 53 Відділ СУА (35 д о л .), 64 Відділ СУА (130 д о л .), 66 Відділ СУА (35 д о л .), 71 Відділ СУА (28 д о л .), 72 Від діл СУА (79 д о л .), 73 Відділ СУА (25 д о л .), 82 Відділ СУА (61 д о л .), 83 В ід діл СУА (60.50 д о л .), 89 Відділ СУА (20 д о л .), 93 Відділ СУА (40.25 д о л .). Разом Відділи зібрали 644.75 долярів. Щира дяка за те! Ц е гарний приклад акції, що ї ї м о ж е заініціювати і провести Окружна Рада СУА, коли вміло координує пра цю Відділів. НАШЕ ЖИТТЯ — ЧЕРВЕНЬ, 1968 7
Page load link
Go to Top