Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Був вже при-значений день повстання — 14. серпня на Свя то Маковеїв. Та в самому цен трі в Тарнові знайшовся зрад ник і видав 'ділу спраіву ЧЕКА. Приблизно 60 людей розстріля ли. Ві;рі- Бабенко і-докторові Га лієву большевики обіцяли візу закордон, як вони дадуть зі знання. Не відповідали. Але знали що якби й відповіли, то все одно чекає їх та сама СМерТЬ. А О'бІЦЯІНКИ 6'ОЛЬШЄВИ- ків є лише одним з засобів, щоб примусити їх говорити. Коли це іне помогло, почали їх мучити. Але нікого не видала ця мучениця-героїня. Маруся Тарасенко попала в повстаїнчі. ряди, де була звязко- вою, зі шк. лавки. Ходила по Україні, як мішочниця — в дій сності навязувала звявок з по- встанчими штабами... Знала, що її чекає, як піймають. Знала, що на кожному кроці може бути зрада. Все ж робила своє діло, як витривалий воїн. ,,У вогні перетоплюється залізо в сталь, у боротьбі перетворюється на- ріід у націю", (ввген Конова- лець). Врешті вона таки стала жертвою провокації і в серпні 1923 року її з усією родиною розстріляло ЧЕКА. Загинула в повному цвіті життя. Мала тільки 20 років. В Галичині поляки розпочали свою колоніальну,політику. По закривали багато середніх у- країнських шкіл, скасували у Львівському університеті всі українські катедри, відсунули українців від усякої державної і громадської служби. Лиш не велика к і л ь к іс ть п о л яків -м ін і - малістів хотіли спольщення тільки деяких волинських по вітів. Більшість поляків диви лась на українців, як на „руси нів", якиїх треба спольщити. На схід від Збруча для них почи налась — Росія. Під -гнітючим вражінням всіх тих подій в Галичині тоді земля горіла під ногами. Почавши від стоілу в польського президента Юз ефа Пілсудського — симво лічного стрілу, щоб звернути увагу світу на становшце Гали чини, — до ряду судових про цесів, як Крупи, Луцейка, Мель- ничука, Шеремети, Дзвіньков- сько-го та 20 комбатантів-. Про ти к о л он із а.ційн о г о нас ту п у Польщі, зіявилаїсь підпільна ді яльність Української Військової Організації, і це була єдина можлива тоді форма боротьби. „Волі українського народу до самостійного життя не знищать ні ворожі тюрми;, ні заслання:, бо Україна є нездобутнім ба стіоном героїв і борців". (Євген Коновалець). В Галичині почався ряд полі тичних процесів... Особливо тяжко переживало українське громадянство вістку про смерть одної з увязнених, Ольги Баса- раб (нар. 1889 p.), з дому Ле- вицької, зі священичого роду з села Підгороддя, Рогатин- ського повіту. Це була працьо вита жінка, одна з тих, які в житті не знають ніяких ком промісів при виконуванні своїх об о в я 3 k L b . Скр оми а, с е р і озн а, згодна на кожне ризико, коли це потрібно для батьківщини. „А постійне виконування непо мітних обовязкііз, — яік пише Емерсон, — з почуттям Про стим і морально чистим, зміц нює характер до того ступеня, при ЯКІМ 'ВІН буде мужньо ДІЯТИ в галасі світу". В минулому в неї все .похмурі кольори. 15-ти літньою вона лишилась круг лою сиротою. Все ж добилась того, що закінчила український ліцей у Перемишлі. Потім у Відні, заробляючи на життя, скінчила однорічний торговель ний курс. Щиро раділа, коли доля послала на її шляху люди ну, із якою в подружжі зєднала своє життя. — „Тепер я вже не буду сама". Та через кілька місяіців по шлюбі він пішов; на італійський фронт і в одному з перших боїв загинув. Тяжко переносить цю втрату .молода жінка,, але не за ломлюється, а терпеливою пра цею поволі завойовує собі се ред українського суспільства загальну пошану ідовіря. Кож ний обовя'зок, що його на себе приймає, виконує сумлінно і со лідно. Всім (цікавиться і при ймає активну участь В! студент ських і жіночих організаціях. На особиісті вигоди і матеріаль не забезпечення не звертає ува ги. Працює у Відні-в Червоному X р есті', оіп іку ється в ОЄ'ННИМ И сиротами, раненими вояками- українцями. Переживши велике особисте горе, в праці знахо дить порятунок і духову рівно вагу. Коли З'явилася потреба, стає на шляїх великого- риску і тяіжкої віїдповідальности. Пра цює в підпільних організаціях УВО, боїєвої Української Вій ськової Організації на західні землі. На цьому свому важному пості її заарештовано, увязнено й переходячи всі муки тяжкого слідства, не видала повірених їй таємниць. 13. лютого загину ла в тюрмі, як мучениіця-герої ня. „Хором земля й небеса: Благословенний довіку, Хто тебе кровю вписав В книгу безсмертя велику. Незадоволення польською по літикою в Галичині все збіль шувалось. Почаївся ряд селян ських страйків — 1927, 1928, 1929 pp. Особливо сильні роз рухи були в 1930 p., коли поля ки під претекстом „пацифіка ції", себто заспокоєння україн ського селянства, влаштовують мордування українського насе лення за допомогою поліцій- •них відділів. На це обурена українська молодь, зорганізо вана в таємні революційні гур тки, відповіла актами терору. В процесах 3’0-тих років є теж учасницями жінки й дівчата». Своєю витримкою вони часто перевищують мужчин. На т. вв. , ,В арш авіському п р оцес і" г о - ловну роліо серед жіноцтва гра ла молода дівчина, дочка свя щеника з-під Косова, Дарія Гнатківська. Серед свідків-вяз- нів Бриґідок у Львові, є дочка професора університету — Ві ра Свєнціцька. Вона не хоче зізнаівати по-иольськи, а коли предсідник каже випровадити її з залі суду, голосно зіверта- ється до оскаржених: „Слава Україні!" На місце увязнениїх прихо дять нові з тим самим патріо тичним кличем на устах. „Не родяться, а творяться герої В боях за волю рідної землі." (О. Олесь) Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top