Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
ки та Богдан і Роман Венгдьов- ські. ГІ. Каріна Ляхович. нроде- клямувала Різдвяний вірш англ. мовою. Ф. Зиблікевич ДІТРО Й Т, МИШ. Культурні сходини 23 Відділу Дня 18. грудня зійшлися член ки Відділу і гості на сходини з цікавою програмою. Відкрила їх голова Відділу п. Форись, пред ставила гостей, а саме містоголо- ву СУА п. Павлину Будзол і го лову Окр. Ради п. Ольгу Ш у- стер, а зокрема привітала сестер Василіянок, що прибули. У пер шій половині програми показа но фільм, що обіймав Свят-Вечір 23 Відділу (1955) із сценкою з Вертепу, що його виконали шкільні діти. Дальше ювілей 70- ліття жіночого руху, виставку народ нього мистецтва в Кентон, Огайо. (1954) і в Дітройті (1955) та показ народньої ноші. Всі ці фільми виконав п. Зиновій Том- ків і він також випровадив їх. Сестри Василіянки при церкві св. Івана Хрестителя приготува ли вертеп, що його діти відогра- ли. У другій частині вечора п. Фо рись покликала до слова п. Б у дзол. Вона говорила про значен ня організації та наші обовязки супроти Централі. Потім про мовляла п. Ш устер, яка зясувала ціль Окружної Ради та обовязки Відділів супроти неї. Н априкін ці п. голова подякувала обом бе сідницям і п. Томкову за виве дення фільму. Подано невеличку перекуску, при якій гості ще довто гуторили. Присутня Свят-Вечір 26 Відділу „ . .. Немов одна родина. . Богдан Лепкий Входжу до просторої залі укр. шкільної авдиторії. Переді мною великий напис „Святий Вечір". Рядами уставлені столи, застеле ні білими скатертями, а на них горять воскові свічки, що таєм1- ничо просвітлюють своїм блідим світлом пополудневі сутінки та надають оточенню якогось своє рідного теплого настрою. При президіяльному столі чо тирьох священиків з о. монсінь- пором Шмондюком у проводі, го лова церковного комітету адв. М. Мозола, редактор української сторінки „Сітізена" адв. О. Ма- рітчак та декілька громадянок Дітройту. А на залі українське громадянство в числі около 350 осіб, яке зявилось, щоб за пра дідівським звичаєм засісти нена че одна велика сім’я до спільної вечері та обділитись побажання ми і думками. Це Просфора, що її улаштував 26 Відділ Союзу У- країнок, дня 8. січня 1956 р. Програму свята розпочинають виступи дітей з парохіяльної школи. Н а сцену виходить Хри- стя Камінська, яка з правдивим відчуттям продеклямовує вірш .,На Святий Вечір”, а за хвилину появляється група малих коляд ників -зі звіздою, які зворушливо з питомою дитячою щирістю спі вають так добре нам знані коляд ки, а такі все нові і бажані... За- навіса спадає, а коли підносить ся знову... вже Новий Рік (так вказує напис). Впадає група хлопців. Хором виголошують „вінчовання” — швидко, щораз швидше... сіють по долівці зер но... і раптом зникають. „Третя дія" — це вже Йордан, а це свя то, як відомо належить дівчатам. І ось тепер входять вони повагом на сцену, щоб защедрувати го стям. Тільки якось надто поваж но, перейнявшись напевно свої ми ролями, виводять вони ще дрівки. — А хто зорганізував цю ди тячу імпрезу? — питаю свою су сідку. — О, цим займалась наша го лова п. Бережанська, а дітей вчи ла учителька парохіяльної шко ли п. Михалович. А що ви дума єте, мала багато роботи. Поміж тими дітьми, що виступали є ба гато таких, що вже не вміють го ворити по-українськи, але є в них охота вчитись, от і вивчи лись, тільки, що довше тривало. Офіційну частину Просфори відкриває в заступстві недужої п. Бережанської, містоголова 26 Відділу п. К. Кардаш та передає слово „товстмастерові" п. О. Климишин. Вона, виголосивши довшу привітальну промову, в якій підкреслила значення Різ двяної традиції в житті нашого народу, просить о. Шмондюка провести молитву та розпочати „трапезу". Н а залю входять мо лоді пані та справно подають борщ, вареники, кутю, голубці, пампушки і ін. — А це наші жінки з Клюбу матерів -при українській парохі- яльній школі ■— пояснює мені хтось збоку. Вони співпрацюють з нашим Відділом. Ніхто інший, тільки вони зайнялись накрит тям столів. Дивіть на президіяль- ний стіл і сіно поклали під ска терть. А треба вам знати, що більшість з них — це вже тут на роджені. Відзивається дзвінок, заля вмовкає, а за хвилину підніма ється о. монс. Шмондюк і виголо шує довгу промову, в якій під креслює красу і глибокий мо ральний зміст нашої Різдвяної традиції та закликає плекати її, щоб таким чином внести до за гально-американської культурної скарбниці й українські вартості, о. Г. Скасків у своєму слові вка зує на велику пошану родини у Різдвяних звичаях, а це доказує, що наш нарід здавен-давна оці нював значення родини у житті народу, о. Трешневський вказує на національне значення україн ських народних звичаїв. Таких звичаїв не має ні один нарід, і це є те, що нас завжди лучило і лу- чити повинно, п. Мозола ігідмі- чує, що вперше цього року так численно зібрались на Просфорі і „старі" і „нові". Ц е доказує, що поміж ними щораз більше зати раються різниці. — А хто займався „кухнею"? — Приладженням вечері зай малась п. Кульчицька. Вона й пі дібрала собі помічниць. Всі вони досить напрацювались, заки зла дили всі ці страви. Мабуть цілу нічку смажили пампушки — шепче мені хтось до вуха. Так гуторячи та зтадуючи дав^ ні часи не счулись ми як про йшла година або й дві. Тепер почалось складання привітів : від інших Відділів СУА у Дітройті та від представників організацій. Перед закриттям відбулась збір ка на будову манастиря і при- ходства, яка принесла 146 дол. Ф. Л.
Page load link
Go to Top