Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
БІЛЯ ПОРТРЕТА Чий так щиро до нас Усміхнувся портрет? То Шевченко Тарас — Наш великий поет. Жив Тарасик малий У вишневім селі, Серед степу та нив — В українській землі. Не пускали його йти в школу пани — Він з книжками ішов Потайки в бурями. Научали забуть Мову-спів солов’я, — Він завжди говорив Тільки так, як і я. Як підріїс та й пішов Від села до села — Научав, щ об любов В кожнім серці цвіла. Закричав тоді цар: — Покараю!.. — Карай! Не боюся я кар За коханий свій край! Щоб не знали його, Щоб не чули тих слів — Засилали співця Д о чужої землі. Та і звідти лунав, Линув голос дзвінкий: Він писав, присилав В Україну книжки. І заслав його цар В азіятські краї, Де немає людей, Ні квіток, ні гаїв; Тільки вітер та лід, Та пустеля глуха — Він і там свій нарід Ще міцніше кохав. Чий так щиро до нас Усміхнувся портрет? То Шевченко Тарас — Український поет! Леонід Полтава Ой, ВЕСНО, ВЕСНО . . . Ой, весно, весно, та весняночко, Де твоя дочка та паїняночка? — Погнала бичка за ворітечка: „Пасись, пасись, бичку, А я спряжу мичку Своєму батеньку на рукавичку". БІДНЕ СЕРНЯТКО Сніжок падає і падає. Д ере ва покриваються блискучим бі лим снігом. Сонечко- сюітить аж очки треба жмурити. Так гарно навкруги. Діти радіють, їздять самочка ми, бавляться снігом, ставлять „сніжні ібаби“ з мітлою на по- дг.’.рї хати. Воі вдоволені. Лич ка черівоненькі. Гамірно і весе ло. В містах і селах сніг дітям приносить радість, а в лісі бід ним звіряткам сніг віщує голод і примушує ВІСІ їх бути особливо обережними. Особливо бідують зимою та кі .звірятка, що живляться тра вою, яік олені і серни. Голод примушує їх рити сніг, щоб до бути з-іпід нього опале листя та суху минулорічну траву. Від го лоду вони гризуть кору та га лузки дерев. Ще більшу біду приносить звірятам c-ніг, коли він от тільки впав й виходять стрільці-ловці на полювання. Бідних зайчиків знаходять по слідах. Чатує їх загибель, якщо будуть необач ні та завчаїсу не втечуть чи не сховаються. Не минає куля й (прегарних оленів та струнких серн. їх го нять псами з лісу на полину. Різними способами1 хотять їх сполювати. Ці люди не мають серця і не шанують звірят, осо бливо таких нешкідливих, як олені, та серни1. Найстрашніша доля для мо лоденьких серняток, які ще не досвідчені в житті, або як го стра куля забє їх кохану маму і вони біднії зостаються самітні Вийде таке сернятко на полян ку, підніме головку і кличе по- своєму: — Мамо, мамочко, де ти? Озовися! Прийди до мене! Б а чиш .яке я бідне, голодне і са мітне. Сніжок падає на голову сер- няткові. Зимно і голодно. Сер дешне плаче їй тужить, хоч так гарно навкруги і такий чудо вий Божий світ! Вуйко Квак
Page load link
Go to Top