Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Л еся УКРАЇНКА НА РОКОВИНИ Не він один її любив, немов "красу-дівчину", поети славили в піснях віддавна Україну. Бід неї переймали сміх, і жарти, і таночки, її байки, немов квітки, сплітали у віночки. Той в ній давнину покохав, той мрію молоденьку. Він перший полюбив її, як син кохає неньку. Хоч би була вона стара, сумна, змарніла, бідна, для сина вірного вона єдина, люба, рідна; хоч би була вона сліпа, каліка-недоріка, - мов рана ятриться в ньому любов його велика. Автограф “Заповіту” ( “Я кум ру”...) Вкраїна бачила не раз, як тії закоханці надвечір забували все, про що співали вранці, і, взявши дар від неї, йшли до іншої в гостину; вони не знали, що то є любити до загину. Він перший за свою любов тяжкі дістав кайдани, але до скону їй служив б ез зради, б ез омани. Усе знесла й перемогла його любові сила. Того великого вогню і см ерть не погасила.
Page load link
Go to Top