Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
П. Ш-а У століття „Запорожця" Уривок із спогадів жінки-дири г ентки Д ав н о це діялось. Л ю ди су ч асн о го п околінн я не вірили б, я к в аж к о б уло на п олі д и р и ген тськ о ї д іяльн ости п роб и вати собі д о р о гу ж інці, я к у доля н агород и ла н езви чайним для ж ін о ч о ї статі ф ахом та щ е й у часи, коли ж ін ці п ри ход и лося вести вп ер ту б о р о тьб у за р івн оп равн ість в загал і, за п р и зн ан н я м ож ливости ї ї в и сту п у на ш и рш ом у ф орум і праці, щ о не о б м еж у в ал ася б приділеною їй п р и р о дою ф ун кц ією — бути м атір ’ю та в и ко н у вати о б о в’язки , з в ’я зан і з дом аш нім вогн ищ ем . І Ц е за м о їх ди тячи х літ рідко коли м ож на б уло п очути навіть про працю вчи тельки , особли во в середній ш колі. М ені прий ш лося не тільки сп о стерігати п оступ ове п р о су ван н я ж ін ок у сусп іл ьн о -гр о м ад ське ж иття, але й самій нести на с в о їх п леч ах тя гар за с к о р у з- лих тради ц ій н и х п оглядів на п р и зн ач ен н я і з д а т ність ж інки. П ро довгий ш лях с в о єї б езн астан н о ї б оротьб и за п раво на не зовсім п о ш и р ен у навіть щ е й у сучасни й п еріод н аш ого п ер ед о в о го ж и ття п рацю д и ри ген та д оси ть д окладн о р о зк а зу ю в св о їх сп огадах. Т еп ер на цих сторін ках х о ч у навести тільки д ея к і м ом енти ц іє ї п о стій н о ї і часом д ал ек о н е л е г к о ї бо р о тьб и за м ож ливість засто су в ан н я зд іб н о стей, дани х мені п рирод ою і усп ад к о ван и х ммою від батька, свого ч асу доси ть відом ого ди ри ген та. Ці м ом енти н ал е ж ать до м ого ж и ття за кордон ом , де мені д о в ел о сь п рацю вати на полі м и стецтва б ільш у части н у мого ж и ття. ГІо закін ч ен н і за кордон ом в и щ о ї освіти в к о н с е р в а то р ії та аб со л ьв у ван н і ф іл о со ф іч н о го ф а к у л ь тету в ун ів ер си теті п ри й ш лося мені п ротягом 10 років н авчати в наш ій вищ ій п едагогічн ій ш колі, керую ч и катед рою д и р и ґен ту р и . Р азо м із тим тр еб а б уло вести працю в двох сту д ен тськи х х о р ах у м і сті, де ми з чоловіком стало п ер еб у в али , та в б л и зь кій к у р о р тн ій м ісцевості. С аме в цей час тр е б а було мені л ік у в ати ся від т у б е р к у л ь о зу , яки й , хоч і в п о чатковій стад ії, одн ач е д у ж е м ене мучив. Ч оловік мій щ е вчився в п олітехн ікум і на лісн ом у відділі. Іноді нас відвід ував один із наш их ген ералів, який із м оїм чоловіком лю бив згад у в ати м и нуле. О дн ого р а зу наш гість відвідав н ас п ісля одн ого з наш их більш -м ен ш р егу л я р н и х к о н ц ер тів , які н аш хор д авав три чі або й більш е р азів на рік. Г ен ер ал в и х в аля в ви кон ан н я і, зо к р ем а те, щ о вій ськовій л ю дині вп ад ає в очі — х о р о в у ди сц ип лін у, б ез я к о ї не м ож на собі у яви ти б у д ь -я к о го м асо во го ви ступ у. О собли во б уло для н ього дивним те, щ о сам е ж інці так слухн ян о п ід к о р я ю ться не тільки ж інки, але й чоловіки . Я ж ар то м а на ц е й к а ж у : „Х то зн ає, м ож е коли сь п р и й д еться м ені к ер у в ати й вій ськови м хором , тоді щ е д о ск о н ал іш а б у д е ди сц и п л ін а". Н а ц е н аш гість з н евд оволен н ям м ені відп овів: „Н і, ц ьо го н іколи не буд е, щ о б ж ін ка к ер у в а л а в о я кам и ". — „А м о ж е...", к а ж у я і при ц ьо м у п е р е в о д ж у р о зм о в у на щ о сь інш е, сп остерігш и , щ о ця тем а не п о д о б ається наш ом у гостеві. В той м ом ент мені й у д ум ку не сп адало, щ о у ті часи була м о ж лива така річ, — ж інці стати керівни ком в ій ськового о р к естр у і щ о м ож е н астати такий час, коли мені справді п ри й деться в зяти на себе цю складн у ролю . Н езаб ар о м , н езад о в го до п о ч атк у д р у г о ї сві т о в о ї війни, коли наш і ш коли були зл іквід ован і, д о в ел о ся мені по довш ій п орі ф ах о во го б езр о б іття дістати ся до гім н азії в м. У. в ролі вчи тельки співу. П ри тій нагоді п окли кан о м ене к ер у вати м ісцевим у к р аїн ськ и м хором . Т ут, я к і в інш их ви п адках м о єї д и р и ген тськ о ї діяльн ости , п ри й ш лося мені в п о ч ат кови х етап ах п раці витерп іти б агато н еп о р о зу м ін ь і н ед о в ір ’я до ж інки, я к керівн и ка м и стецьки х ви ступів. О днак, я пром ину опис тих н епри єм ни х м о ментів, які п ри ход и лося мені п ер еж и вати з ц ьо го приводу. Зу п и н ю ся тільки на еп ізоді, щ о мав від н ош енн я до н аш о ї к о л и ш н ьо ї розм ови з ген ералом . П ротягом р е г у л я р н о ї п раці з хором зад у м ал а я п остави ти о п ер у „ З а п о р о ж е ц ь за Д у н аєм " С. Гу- л ак а-А р тем о вськ о го в о р и гін альн ом у вигляді, так як автор напи сав, б ез ж о д н и х куп ю р. У м ісцевом у х орі були д оси ть гар н и х м олод их голосів з н е п о га ними арти стичним и даним и. Н ап оч аТ ку зд ав ал о ся трохи складн ою п роблем ою б ал етн а части н а оп ери, щ о ї ї н ем и лосерд н о вики дали наш і театр и з п о б у товим р еп ер ту ар о м , зв аж аю ч и на скром ні а н т р е п р ен ер ськ і м ож ливості кол и ш н ьо го у к р а їн с ь к о го театр у . В аж ко б у л о зн айти тр у п у , щ об до ї ї складу входили не тільки тан ц ю ри сти н ародн іх тан ців, але й ф ахові б алетн і сили. Т им часом , Г у лак-А ртем ов- ський, щ о писав цю о п ер у в часі с в о єї слави, б ез сум ніву мав на у в азі сп равж ній б ал ет вели ких т е атр ал ьн и х сцен. У порівню ю чи н евел и ко м у місті та щ е й з н аселен н ям р ізн и х н ац іо н ал ьн о стей б уло доси ть складн ою проблем ою зн айти ф ах ів ц я -б ал ет- м ай стра, щ о хоч трохи був би обзн ай ом лен и й не тільки з техн ікою б а л е тн о го мистецт-ва, але й з х а р актер о м у к р а їн с ь к о го м и стецтва в загал і. А ле і в ц ьом у п о щ асти л о м ені: в о со б і ж інки одн ого у к р а їн с ь к о го п р о ф есо р а, хоч вон а б у л а й ін ш о ї н а ц іо н ал ьн о сте, зн ай ш ла я о свічен у лю д и н у зі спе- ціяльним и зн ан н ям и в г а л у зі ритм іки, ф ізк у л ьту р и в загал і й б ал етн о го м и стец тва зо к р ем а. В она д у ж е ц ікави л ася м оєю дум кою — п остави ти в п овном у ви гляд і н аш у п ер ш у п о п у л я р н у о п ер у , — і ми, не гаю чи ч асу , п очали р о зр о б л я ти п лян ї ї зд ій сн енн я. Г одинам и п р о си д ж у в ал и ми за ф ортеп іян ом , ро зб и р ал и не тільки к о ж ен тан ец ь (а їх , я к відом о, ком п о зи то р н апи сав с ім ), але й к о ж н е м узи ч н е р е чен н я, к о ж ен такт. Я тер п ели в о п ер егр ав ал а безліч р азів одне й те сам е та з ’я со в у в ал а своє р о зу м ін н я м узи ки ав то р а .Ч а сто загл и б л ю в ал и ся ми й до істо р ії м узи ки , н авіть до іс т о р ії У к р аїн и , а з нею м оя п о м ічниця ч ер е з свого ч о л о в ік а б у л а озн ай ом лен а. П ісля так о го тем ати чн ого та за га л ь н о го р о зб о р у м оя сп івробітн и ц я сам а у себе вдом а п р и д ум увала НАШЕ ЖИТТЯ - ЖОВТЕНЬ, 1962 31
Page load link
Go to Top