Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
НАША СУЧАСНИЦЯ Наталка ПОКЛАД ЛЮБИТИ ВСЕ - ЩОБ НЕ ЗАБУТЬ НІЧОГО Інтерв’ю з Галиною в мене таки не вийшло. “Ну, не муч - е вмію я говорити про себе”, - сказала мені катего рично. О, так, Галя така, як і була, - не змінилась. Ми знаємося ще з почат ку страшних для українства 70-х - із наших студентських літ: перша зимова сесія - одра зу після вбивства Алли Гор ської, друга зимова сесія - чистка дисидентства: обшуки, арешти, університет кишів сту качами. Все, що бодай трохи, бодай чимось виходило за рам ки благонадійної сірятини-по- кори, одразу бралося на карб КДБ і прискіпливо прощупувалося-оброблялося ним... Галя ще зі школи писала вірші, навіть друкувалась, було їх уже чимало - про природу, кохання і трохи роздумувань про дійсність. Попросила почитати знайома дівчина. І раптом Галі - виклик до КДБ. Виявилось, що там уже були всі її вірші, акуратно переписані тою ж таки знайомою. Застерегли. Попередили: мовляв, будь-якої миті можете ви летіти з університету, якщо „поводитиметесь нерозумно”. Була надзвичайно здивована їхньою обізнаністю. Від природи рафінований інтро верт, іще більше замкнулась у собі. Ні, страху не було - чого боятись, якщо в душі чисто? Страх з’явився пізніше - за родину, за дитину... Вона вміє йти до мети. Ще тоді, в юності, п’ять разів вступала до Київського університету - на українську філологію. їй чомусь не щас тило. Та й конкурси були шалені. Впливові родичі, бачачи її настирливість, пропонували поміч, проте навідріз відмовлялась: „Я сама”. І таки добилась, чого хотіла, стала студенткою, тільки не стаціонару, а заочного відділення. Уже мала на тоді трудовий стаж: після середньої школи працювала на різних роботах у Києві та в своєму селі. На стаціонар, як спершу планувала, перевестися не було змоги, бо... мала трійку з історії КПРС та з російської мови - принципово Галина Кирпа. Фотогр. Альгімантас Александравічус до них не готувалася. Знаковою для Галини бу ла праця на початку 70-х у видавництві „Дніпро” - най більшому на ту пору в Україні. Зібрався цікавий творчий ко лектив, серед якого, зокрема, Іван Дзюба, Володимир Дрозд, світла душа - Віктор Близнець, забігав не раз Євген Гуцало... Цікавило все - новини літера тури, події суспільного життя, нюанси-таємниці письменниць ких лабораторій старших і мо лодших класиків... Дівчина, в серці якої вже потужно буру нило Слово, спрагло вбирала озон зростання-новизни. Якось Іван Дзюба запитав її, чи пише щось, і попросив почитати. Не одразу й наважилась: мовляв, як це така поважана і зайнята людина гаятиме час на її писання (і в цьому - вся вона!)? Проте згодом таки „довірила” Дзюбі свій рукопис. Він деталь но проаналізував і вірші, й оповідання, заохо чував до читання цікавих книжок. Тоді ж Галя прочитала й „Інтернаціоналізм чи русифіка ція...”. Звісно, ті, що тотально пильнували за людськими душами, допитувались у Галі, про що ж це вони із Дзюбою так часто говорять. „Як же? Він відомий критик...”, - вдавала вона із себе наївне дівчисько. Якогось дня Іван Дзюба не вийшов на ро боту, а потім усі почули про арешти. Після ув’яз нення він уже в „Дніпро” не повернувся. Вона тоді теж у видавництві не затрималась, хоч пер спективи для професійного зростання намічали ся добрі, - атмосфера в ньому круто змінилась, почалась нестерпна задуха. Власне, як і всюди... Перша поетична книжка Галини Кирпи „День народження грому”, дуже ніжна й тре петна, побачила світ аж 1984-го - через 12 років по тому: безперечно, авторку „карали” за спілку вання з „крамольними особами” і за незговірли вість. Сама ж Галина про ці перипетії розповіла мені чи не вперше, хоч хтось би інший на її місці
Page load link
Go to Top