Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Н А Ш А СУЧАСНИЦЯ ПРОФЕСОР АСЯ ГУМЕЦЬКА Раз добром нагріте серце вік не прохолоне! (Т. Шевченко) Наталя ДУЖИК Пригадую, як перед від’їздом до Америки кілька моїх знайомих, які побували в Америці завдяки різним програмам наукового та культурного обміну, радили: тільки приїдеш - знайди Асю Гумецьку, вона тобі обов’язково допоможе. Розповідали, що ця жінка є приступ ною і приємною у спілкуванні і що досить написати їй електронного листа, вона неодмінно відгукнеться і буде рада новому знайомству. Одразу по приїзді до Ан-Арбора трапилась чудова нагода познайомитися з професором Гумецькою. Мене запросили на засідання 50-го Відділу Союзу Українок Америки, членкою яко го є Ася Гумецька. Мабуть, ніколи не забуду тієї хвилини, коли Оксана Гейц, тодішня голова Відділу, представила мене Асі Гумецькій. У відповідь пані професор подала мені руку і сказала: „Ася”. Щиро зізнаюсь, що спо дівалася почути щось офіційне, як-от: „доктор Гумецька”. Однак це мене зовсім не розча рувало, а, навпаки, налаштувало нашу розмову на невимушений і товариський лад. І ми вже, як давні приятельки, розмовляли про останні події в Україні, про правописні проблеми, про куль турне життя в діяспорі. Наші дружні стосунки з Асею Гумецькою з часом міцніли. Переважно я телефоную пані Асі, маючи потребу у дружній пораді чи підтримці. І вона завжди охоче прислухається до моїх потреб, і допомає і словом і ділом. Доводилося їй переглядати стоси книг у пошуках потрібних мені матеріялів, не раз позичати книги зі своєї бібліотеки, і перечитувати мої українськомовні статті, і редагувати мої тексти англійською мовою, і писати рекомендаційні листи, і теле фонувати своїм приятелям на моє прохання... Часом ловила себе на думці, що мої питання є тільки приводом, щоб зателефонувати пані Асі. Насправді ж хотілося просто поговорити з цією доброю і мудрою людиною. Чуйність і людяность Асі Гумецької зача ровують усіх, хто має нагоду познайомитися з цією незвичайною жінкою. Вона не шкодує свого часу і зусиль, коли йдеться про інших. Не так давно ініціювала збір коштів на операцію для київського професора Оксани Кобилецької, пе редала українські підручники новосибірському шанувальнику української мови (даруйте, що не пригадую його прізвища), підтримала молоду івано-франківську поетесу Нелю Романовську публікацією її віршів та власною передмовою у „Нашому житті”... А скільки добрих справ залишилося поза увагою, і ми про них ніколи не дізнаємося, бо не така людина Ася Гумецька, щоб очікувати винагороду за вчинене добро. Думаю, не помилюся, коли скажу, що повагу до людей та щире вболівання за їхні долі Ася Гумецька перейняла від своїх батьків - Сергія Пилипенка та Тетяни Кардиналовської. Сергія Пилипенка, національно свідомого укра їнського письменника, організатора і голову Спілки селянських письменників „Плуг”, роз стріляли у березні 1934 р. Але незнищенна правда про цю талановиту й чесну людину промовляє до нас зі спогадів його сучасників та недавно оприлюднених матеріялів. З них ми дізнаємося не тільки про вагомий внесок письменника у літературне та культурне життя 1920-1930-х pp., але й про його щедру і лагідну вдачу, про те, що молоді плужани шанобливо називали свого наставника „папашею”. НАШЕ ЖИТТЯ”, ЛИПЕНЬ-СЕРПЕНЬ 2004 9
Page load link
Go to Top