Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
НАША СУЧАСНИЦЯ СВІТ ЛАРИСИ КРУШЕЛЬНИЦЬКОЇ, АБО ОСЯЯНА МАТЕРИНСЬКОЮ ЛЮБОВ’Ю Якби знайшовся в Україні режисер, який хотів би зняти багатосерійний гостросюжетний фільм про долю однієї родини, що в ній, як у краплині води, відбилася б доля усієї України, кращого “об’єкта”, ніж родина Крушельницьких, годі було б шукати. Це вийшла би воістину грандіозна українська саґа про родину, коріння якої сягає ще 1395 року, коли Володислав Яґелло надав їй шляхетські привілеї, і яка дала своїй землі чимало славних імен - непересічних і трагічних водночас. Багатопланове життя Крушельницьких неймовірно важко “втиснути” не те що в одну журнальну публікацію, а навіть у велике художнє полотно, як-от багатоплановий роман чи телесеріял. Звісно, можна було б поглянути, наче в скельця чудодійного калейдоскопа, на деякі факти життя цього великого роду очима самої Лариси Крушельницької, нащадка своїх знаменитих предків, яка зростала в своєрідній атмосфері традицій та культури Галичини, що й сформувало її світогляд, переконання та уподобання. Але краще я оповім вам історію материнської любови, в ореолі якої зійшла ясна зоря Лариси Крушельницької, ділової та діяльної жінки-патріотки, першорядного фахівця, талановитого організатора й просто цікавої людини, яка магнетично притягає до себе інших своєю самобутністю. Через це розповідь моя буде одразу про двох непересічних жінок - Ларису Крушельницьку та її матір Г алю Левицьку- Крушельницьку, долю яких неможливо роз’єднати, хоча в цій родині було багато й інших жінок, про що пані Лариса у своїх спогадах написала так: “Мені здається, що любов і повагу до жінок дідуньо зумів виховати у всіх синів. Можливо; тому, що жінок у домі було завше менше. Але насамперед тому, що вони справді на це заслуговували” (тут і далі цитую за публікацією Лариси Крушельницької “Рубали ліс... Спогади галичанки” у часописі “Дзвін”, 4.3-5 за 1990 p.). Дідуньо - відомий український письменник і педагог Антон Крушельницький та його сини - Іван (батько Лариси), Богдан, Тарас, Остап Кру- шельницькі (а ще була дочка Володимира). Іван Крушельницький, маючи диплом Празького університету (а починав своє навчання у Віденському), був і поетом, і графіком, і малярем, і мистецьким та музичним критиком. Мати, Галя Левицька-Крушельницька, закінчила Віденську музичну академію, була відомою піянісгкою. Музикантами були і її сестри: Стефанія - скрипалькою та Марія - віольончелісткою. Усі вони й створювали довкола Лариси своєрідну мистецьку атмосферу. І, здавалося б, Лариса - названа так з любові до Лесі Українки (за свідченням її тата Івана Крушельницького - про це ми довідуємося з його листа до брата Тараса) - також мала би стати музикантом. Її й справді в дитинстві навчали гри на віольончелі.... Однак у житті є випадковості, які мною керували - зізналася мені у нашій недавній київській розмові пані Лариса. - Я людина твереза, не вірю у жодні сили, окрім Господа Бога, але щось мною керувало, це безперечно, якась доля була мені виписана. Та доля і вберегла її в жорстокому сталінському молохові, який безжально перемолов велику родину Крушельницьких. Думається мені, що оберігала її велика материна любов, її нездо ланна віра, яку Галя Левицька-Крушельницька так “НАШЕ ЖИТТЯ”, ЛИПЕНЬ-СЕРПЕНЬ 2000 5
Page load link
Go to Top