Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ЛЮДМИЛА ПЕЧЕНЮК ПОЧЕСНА ЧЛЕНКА СОЮЗУ УКРАЇНОК УКРАЇНИ ТАМАРА СИС-БИСТРИЦЬКА Кам’янець-Подільський — перлина поділь ського краю. Краса міста своєрідна і неповторна. Скелястий острів, оперезаний тугою петлею річки Смотрич, що тече у мальовничому глибокому каньйоні, став своєрідним природним п’єдесталом, на якому впродовж десяти століть відомі і невідомі майстри творили справжнє кам’яне диво. У місті народилися, вчились і працювали багато вчених, письменників, художників, які залишили глибокий слід у духовному житті міста. І зараз тут творять чудові мистці — вчені, композитори, виконавці. Сьогодні — розповідь про людину, яка своєю невтомною довголітньою працею примножує славу рідного краю, — про збирачку фолкльору Тамару Сис-Бистрицьку. Розповісти про неї читачам спонукав III з’їзд Союзу українок, який відбувся у листопаді 1996 року у м. Києві, де найпершою із чотирьох Тамара Сис-Бистрицька була нагоро джена дипломом Почесного члена Союзу українок. У перерві між виступами на виставці виробів народних умільців я придбала книгу “Перлини Товтрів-Медоборів”, відкривши — прочитала: “Земелько рідна моя! Для кожного рідний край дорогий. Любов до землі рідної не заміряєш і не зважиш. Приходять і відходять люди, лишаючи після себе пісні, казки, леґенди, — найбагатший дар для майбутніх поколінь! То не спадщина для одного, а віно для усіх. Земляки мої, подоляни! Прийміть же леґен ди Товтрів-Медоборів, як найдорожчий скарб, народжений і виплеканий далекими прадідами вашими. Охороняйте його так, як життя власної дитини, бережіть, як очі свої, не повивайте в шати забуття, якими б вони блискучими не були, а щедрою рукою передавайте тим, хто буде жити після нас”. Цими словами звертається авторка до читачів у передньому слові своєї книги “Перлини Товтрів-Медоборів”, у яку ввійшли леґенди, зібрані нею на Поділлі. Тамара Сис-Бистрицька народилася у Кам’янці-Подільському 5 вересня 1913 року в убогій ліп’янці. Батьки її були дуже бідні, найбільше багатство, яке вони залишили доньці, — це чесне ім’я і величезну любов до народної творчості. “Відколи себе пам’ятаю, — розповідає Та мара, — я жила піснями, казками, легендами”. У цьому переконуєшся, коли слухаєш її спів, розповіді. Вона пригадує, як у ранньому дитинстві, коли їй було неповних чотири роки, якось вийшла Тамара Сис Бистрицька. Tamara Sys Bystrycka. на поріг, взялася у боки і заспівала: “ Дівка в сінях стояла, на козака моргала...”, і раптом її спів перервався “пляцком” по тому місці, на якому сидять, і почулися слова бабуні: ”То ти “Отче наш” не годна вивчити, а моргати на козака вже почала?!” Ненадовго подіяв той “пляцок”, бо вже наступного дня вона заспівала: ’’Зеленая осичина, в мене жінка позичена. Коли буду свою мати, буду людям позичати”. Бабуня співала пісні, розповідала казки, бо як же без них, а внучка схоплювала їх, як каня воду. Досі пам’ятає незліченну кількість всього, що довелося чути у дитинстві, що запало в душу. Пам’ять моєї спів розмовниці дивує — їй же пішов 84 рік, а про будь- яку подію розповідає з найдрібнішими подробиця ми, пам’ятає та виконує пісні у різних варіянтах. Може розповісти і про те, де, коли, від кого й при яких обставинах було записано пісню чи леґенду, “побрехеньку” чи бувальщину. Гарно співає, про никливо, емоційно виконує кожну пісню, і все це тримає у своїй світлій голові. Її жартома називають “ходячою енциклопедією”, “ходячим комп’юте ром”, А ще більше дивуєшся, коли дізнаєшся, що ніколи не користувалася друкарською машинкою, а тим паче комп’ютером. Гідна уваги така історія з біографії Т.Сис- Бистрицької. Вона розповідає, що величезний вплив на її виховання мала родина священика Констянтина Ватича, які були людьми прогресив них поглядів. У спілкуванні з ними та їх ставленні до неї ніколи не відчувала неприязні, що з бідної родини. К. Ватич був членом Товариства “Прос віта” у Кам’янці-Подільському. Сім’я Ватичів брала активну участь у підготові вистави до відзначення у місті 50-их роковин від дня смерти Т. Г. Шевченка 10 НАШЕ ЖИТТЯ”, БЕРЕЗЕНЬ 1999 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top