Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
— Ви відгадали мої думки, — сказала Леся, — саме й хочу вам розповісти про Івана Купала. Пускання вінків на воду і стрибання через во гонь — це тільки невеличка частина старовин ного українського народного обряду. Давним- давно наші предки, як усі інші народи світу, ві рили в таємничі сили природи, які уявляли собі в постатях русалок, мавок, чугайстрів, лісовиків, упирів та інших духів. Вірили також, що при допомозі чарів і заклять можна прикликати собі щастя, прогнати від себе лихо або дізнатись про майбутню долю. Тому ніч перед Іваном Купалом була для них порою чарів: тоді ніби розкри валися всі таємниці, розмовляли між собою де рева й рослини, а папороть розцвітала чародій ним червоно-вогняним квітом. Хто з людей не злякався відьом, чортів, вовкулаків та іншої не чистої сили і здобув собі цей цвіт, ставав най- щасливішим і найбагатшим у світі. Вечором мо лодь ішла над ріку, дівчата кидали на воду він ки, дивилися, куди вони пливуть, і з того воро жили собі долю, а хлопці розпалювали ватру і стрибали через полум’я, щоб на майбутнє забез печити себе від нечистої сили. Вони топили в річці опудало, зроблене з соломи або з трави, Називали його Мареною. — А чому його топили? — запитали дівчата. — Це вони так ховали його до наступного літа. В постаті Марени вони, можливо, уявляли собі саму природу. Тоді вони готувалися до жнив і бачили, що природа вже втрачає свою силу й красу, що вже наближається осінь. — За християнських часів ці звичаї пере несли на день св. Івана Христителя, що припа дає якраз на той самий час, на початок жнив. У глибокій задумі слухали юначки слова се стрички. Вони думали про те, як щиро любить український народ Божий твір, природу, і як пра гне він щастя, яке уявляє собі у вигляді вог няного цвіту папороті... КАТЕРИНА ПЕРЕЛІСНА КОМАРІ Комарі-дударі, Не літайте угорі, Не сідайте на плече, Не кусайте боляче! Не співайте ваше “зум”, То не пісня, тільки глум: Хто заслухається вас, Того вкусите якраз! СОНЯШНИКИ Йдуть та йдуть довкола соняшникові кола, спозираються, все за сонцем повертаються. А пече щоденно сонечко шалено, розпікається, з неба приском розсипається. Йдуть та йдуть довкола соняшникові кола, усміхаються, жару сонця набираються. Пластове шатро серед природи. ПЛАТОН ВОРОНЬКО ЛИПКА Я маленька липка, Виросту велика — Не ламай мене. Я медовим цвітом Зацвіту над світом Бережи мене! Тінь тобі я кину У гарячу днину — Ти шануй мене! Від дощу сховаю Вранці серед маю — Ти полий мене. Будемо з тобою Ми рости обоє — Ти люби мене. Виростеш за роки, Підеш в світ широкий Не забудь мене.
Page load link
Go to Top