Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Для переміткових заборів Коломийського Над- пруття характерний складний геометричний орна мент. Центральну смугу забору заповнює візерунок, утворений ромбами, квадратами, ’’кучерями”, розета ми, хрестовидними фігурами тощо. Мотиви бокових частин значно простіші та дрібніші, часто у вигляді ромбиків, перехресть, зиґзаґу та ін. Виразніші льо- кальні варіянти за кольоритом. Так, у Печиніжині орнамент забору чорно-червоний, а в напрямку до підгір’я, у Пилипах, Дебеславцях та інших надпрут- ських осередках кольорова гама збагачується ясно- червоною, жовтою, зеленою та фіолетовою барвами. Існувало кілька способів пов’язування перемітки, в залежності від того, якої форми був твердий очіпок або будь-який валок, покладений під перемітку. Спільним для більшости з них було обмотування полотнища навколо голови кілька разів. Однак пере мітку по-різному викладали на голові, не однаково також випускали її кінці, складали тканину по довжи ні й ширині (рясували середнє поле виробу). Своє рідним був спосіб пов’язування перемітки на Покутті, який був поширений також на Західньому Поділлі та Гуцульщині. Середня частина, що вкриває чоло і тім’я, рясована на дрібні складки, які проходили від чола до потилиці. Потім тканину проводили під підборіддям, двічі навколо голови і зав’язували на шиї так, що видно було тільки два кінці — забори. Пізнішою формою головного убору заміжніх жі нок була домоткана, ’’роблена” (відома також під назвою "платина”, ’’нав’язева”, ’’старовіцька”) хустка, що побутувала в 20— 30-их роках XX ст. на Покутті, головним чином, в Коломийському районі. Вибором сировини (льон, бавовна, вовна, сухозолоть) та дея кими способами ткання хустки нагадували жіночі запаски. Зберігаючи форму злегка видовженого прямокутника (80— 100 х 60— 65 см), побудовою орна менту і способом вив’язування вони близькі до пере- міток. Все поле старовітської хустки щільно запов нене поперечними кольоровими зубцями або клі точкою (’’зубата”, ’’дрібонька”), а вздовж коротших сторін композицію замикають широкі узорні смуги "заборів”. Подібно до переміток забір творять дві самостійні орнаментальні стрічки, ширша з яких бу дується за традиційним тридільним укладом, а вужча, в нижньому краї — "поверхниця”, ’’покрайниця” — є повтором частини основного візерунку. Особливим композиційним засобом у хустках є облегшення кінців виробу винесенням поверхниці на край тканини, оскільки, на відміну від переміток, середне поле тут щільно заповнене смугами. Таким чином, зберігається закон композиційної рівноваги, гармонійного поєд нання фону і орнаменту — виразно звучать забори. Орнаментальну смугу творять розеткові і ромбовидні фігури, обабіч від неї — групи гладкоперетканих і дрібноузорних з мотивами ’’шахівничок”, "драбинок”, "кривульок”, "павучків” тощо. Всі зовнішні краї взорів ажурно завершені рядком ’’павучків”, ’’ріжків” чи ”гра- Перемітка — Копомийщина, поч. XX ст., льон, заполоч; ручний перебір. Scarf. Kolomiyshchyna. Flax, silk. ■ бельків”. Близькими до покутських були хустки, які побу тували на початку XX ст. на Волині.6 На відміну від холодної, кольорово зближеної гами волинських виро бів, покутська тканина характеризується контрасним Хустка "фасолькова" — с. Вербіж, Коломийський р-н, 1930-ті роки, бавовна, вовна; ремізно-човникове ткання. Scarf. Village of Verbizh. Cotton, wool.
Page load link
Go to Top