Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Download
Download Page
Download Right Page
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ОЛІМПІЯДА ШАПОШНИКОВА МОВЧАЗНІ ВАРТОВІ СТЕПІВ Курган Нечайова Могила, с. Лукіівка Дніпропетровська обл. "Nechai’s Grave". Village of Lukiyivka. Dnipropetrovsk region. У степу могила з вітром гомоніла: Повій, вітре буйнесенький, щоб я не чорніла... (Народна пісня) Безкраї степові простори України. Ще зовсім не давно, як і тисячі років тому, ніщо не порушувало їх вікової одноманітности. Лише кургани-могили* — споконвічна сторожа українських степів — зустрі чаються то тут, то там, поодинці або цілими групами, витягнутими, немов журавлиний клин. Хвилями грає на них ковила і типчак, а напровесні квітують червоні маки. Овіяні леґендами і оспівані в піснях, кургани стали неодмінною прикметою степового краєвиду. Вони різні за разміром: від ледве помітних горбів, що проступають на поверхню, до велетенських уси пальниць, висота яких сягає 15—20 м. Будувалися вони в різний час. Сама конструкція їх теж різна. Протягом віків дощі та вітри, а в останні десятиліття — інтенсивне розорювання згладили круті схили кур ганів, тому важко уявити собі їх первісний вигляд. Однак зрозуміло одне — це були справжні архі тектурні споруди. Вони стали звичайними для люд ського ока, так як і багаточисленні балки, рівчаки та озера, що оживляють степ. Коли ж з’явилися ці степові гори, навіщо їх спору- Половецька кам'яна баба. ХІ-Х І 11 століття. Луганська область. Polovtsian stone "baba". Х І-Х І 11 centuries. Luhanske region. дили і хто їх будівник? Народна пам’ять пов’язує походження курганів з подіями порівняно недавніх історичних епох — на Україні ці могили називають козацькими. Ще й досі ходять леґенди, що запорожці насипали своїм ота манам високі могили. Насправді, козаки іноді вико ристовували їх як орієнтири. Часто на курганах ви ставляли сторожу і на випадок небезпеки, що набли жалась, запалювали вогнища. Запорожці ховали своїх померлих на звичайних цвинтарях, і над могилами ставили дерев’яний або кам’яний хрест. Однак не можу не згадати, що над могилою кошового Івана Сірка (поблизу села Капулівка Дніпропетровської обпасти) був насипаний курган, на якому стояла пли та з висіченим хрестом і написом. До цієї святині українського народу в п’ятдесяті роки я прийшла з малолітньою донькою Тетянкою, щоб поклонитися прославленому отаманові запорожців. Кургани не на сипали козаки. Насправді вік курганів набагато стар ший. Перші кургани в наших степах споруджено коло шести тисяч років тому (IV—III тис. до Христа), за доби міді-бронзи; значно менше будували їх в скит ський час, і лише поодинокі могили були насипані сарматами та середньовічними кочовиками. ’’НАШЕ Ж ИТТЯ”, ТРАВЕНЬ 1996 7
Page load link
Go to Top