Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Download
Download Page
Download Right Page
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
волоконце мого тіла дрожить і хоче протягнутися на сто миль до постелі коханої мучениці. Здається мені, мабуть в гарячці, що ліпші частини мене, то доти кають єї худорлявих рук, то чують мозілі єї згаро- ваних пальців, то слухають страдальний голос єї тихої муки”. Саме тоді його новелі набувають форми ліричних мініятюр, які засвідчували, що у прозі Сте фаника народжувалася поезія. 1 січня 1900 року після тривалої тяжкої хвороби померла мати письменника. Зі смертю матері Сте- фаник увійшов у смугу депресії, самоізоляції, що і привело незабаром до словесного виверження того внутрішнього вулкану жалю, розпуки, страшної туги: ”Я тепер нічого не роблю. Цілий день і половину ночи я пригадую маму, і знаходжу у тих споминах стільки гарного і пречудного, стільки великого і глибокого, що мені ні науки, ні людей, ані цілого світу не треба. Бо до кінця мого життя є чим жити. Наробилася коло мене, набідилася. А тепер я для неї працюю. Мої чувства і моя фантазія лишень на її послузі. Я так довго буду працювати, аж її гріб замкну у своїй голові та й тогди вона буде мати найкращу могилу”. Післе смерти матері Стефаник працював до втрати свідомости: майже половина художньої спад щини письменника написана у трагічному 1900 році. Того ж таки року писав у листі до своєї майбутньої дружини: "Тому тиждень я дістав нервовий напад коло стола, по нападі прийшла сильна депресія, і я несвідомо пролежав на столі кілька годин. Потім не міг-єм ходити і опанував мене шалений страх”. Листи Стефаника цього періоду сповнені трагізму і розпачу. А з 1902 року взагалі перестане писати, почнеться його п’ятнадцятирічне мовчання. Пись менник обмежить навіть листування, бо, за його словами, сам процес писання був для нього ’’набли женням до смерти”: ’’Кожда моя дрібниця, яку я пишу, граничить з божевіллям, і я нікого у світі так не боюся як самого себе, коли я творю. Ви можете зрозуміти, що я не пишу для публіки, а пишу на те, щоб прийти ближче до смерти”. Таке зізнання Стефаника полегшує нам розуміння категорії смерти в його естетиці як форми втрати — матері, батька, сина чи донечки, а в ширшому розумінні втрати оселі, як у "Синій книжечці”, втрати рідного ґрунту під ногами як у "Камінному хресті”. Такій смерті у новелях письменника передують сцени прощання, сповіді, голосінь, гарячкового плину думок, тремтін ня, безтямного говоріння як способу уникнення смерти, як засобу самозаспокоєння і самозбере ження. Досить пригадати новелю ’’Новина” і ’’Ка мінний хрест”. Слово Стефаника, занурившись в глибини ’’страшної мелодії смерти”, видобувало з них такі тони, таке звучання, які ні до нього, ні після нього ніхто так і не зумів вимовити. Письменник знову повернеться до писання тільки після смерти дружини і після смертоносного смерчу Першої світової війни. Слово новеліста виконуватиме ту ж саму функцію катарсису і зцілення. Стефаник надасть смерті виразу життя через живе пульсування Слова як носія "страшної правди”. На цьому етапі творчости знову появиться чистий і світлий образ матері. Якщо у ’’Кленових листках” мати перед смертю з мукою і болем виконує останню колискову, то героїня новелі "Мати” стає суддею своєї дочки, яка під час війни розгулювала з офіцером, дістаючи подарунки, награбовані у селян. Для матері одна спокута такого гріха — смерть, і керується вона законами найвищої моралі і Правди. Символічним образом усіх матерів, вершиною материнського іде алу стане жінка-матір з новелі "Марія”. Цьому обра зові письменник надасть авреолі святости. Жінка- мати у новелях Стефаника — це біль і страждання, але саме так через ці болі і страждання стає святою і сакралізується у слові Стефаника як у згусткові люд ської муки. А ми, проникаючи у світ цього верба- лізованого досвіду людського трагізму, очищуємося і пізнаємо глибини свого народу та його кульутри. НОВИНИ УКРАЇНСЬКОГО МУЗЕЮ В НЬЮ-ЙОРКУ ’’МИСТЕЦЬКА ЗБІРКА СТЕЦЬКОВИХ” У крамничці Українського Музею в Нью-Йорку можна купити цікаву книжку-альбом, яка представляє зразки образотворчого ми стецтва і скульптур з колекції д-ра Євгена і Неонілі Стецькових. Кольорові репродукції робіт мистців Л. Гуцалюка, Я. Гніздовського, О. Грищенка, М. Неділка, Е. Козака, В. Курилика та багатьох інших заповнюють сторінки альбому разом з ґрунтовною статтею д-ра Дмитра Степовика ’’Українське мистецтво в музеях і приватних збір ках Америки” та статтею д-ра Є. Стецькова, в якій він розповідає про історію своєї збірки. Книжка видана у 1992 році, має 146 сторінок і коштує 20 дол. За бажанням д-ра Є. і Н. Стецькових, весь прибуток від продажі цієї публікації призначений на Український Музей. 6 ’’НАШЕ ЖИТТЯ”, ТРАВЕНЬ 1996 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top