Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Download
Download Page
Download Right Page
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ДМИТРО ПАВЛИЧКО СОЛОВЕЙКО Ніхто так гарно не співає, Як моя мати. Вона самого соловейка Навча співати. Як мати пісню починає, Він з неба лине І в нас біля вікна сідає На кущ калини. Про Комара співає мати, Про Муху-втіху, А соловейко на калині Дрижить од сміху. Про Морозенка-запорожця Співає мати, Про те, як хлопці за Вкраїну Ішли вмирати... Як віддавали за свободу Життя юначе, А соловейко на калині Сидить і плаче. Малюнок Тетяни Гаецькоі. Drawing by Tetiana Hayetska. РОМАН ЗАВАДОВИМ П Е Р Е Г О Н И З Г О Д И Н Н И К О М Кожного вечора Лесь Побігдесь побіжить десь і не покладе до шкільної торби того всього, що йому потрібне на завтра. Книжки тут, зошити там, лінійка бо-зна-де, а циркуль зовсім зникне, мов і він побіг десь. Уранці треба бігати, все це вишукувати і в торбу запихати. Та ще й з ліжка вставати так тяжко-тяжко!.. Марушка-Чепурушка вже геть причепуриться, а Лесь все ще під ковдрою сопе. Коли Марушка його будить, то він щось там умгукне, а вже велику ласку їй зробить, як у відповідь позіхне... Але й Лесь знає, що з годинником жартувати не можна, тож в ’’останню хвилину” героїчно вилазить з-під м’якої ковдри, мов рак з печери, і починається збирання до школи. Все треба самому зробити, бо мама й тато вже пішли на роботу... Грюкають двері, плюскотить вода з неза- крученого крану, тарабанять тарілки і падають на підлогу ложки. Молоко так перегрілося на кухні, що спересердя вибігло з горщика і за гасило газ. Та стінного годинника це зовсім не обхо дить: він без жадного милосердя показує, що за п’ять хвилин неминуче треба виходити. П ’ять хвилин! А Лесь має ще постягати книжки і шкільне приладдя, почистити зуби й черевики, зав’язати краватку, зачесатися... Лесь уже не ходить і не підбігає, а галопує, мов коник на перегонах. Отак^ диво: годинник ледве-ледве рухається, а годі його наздогнати! Нарешті Лесь і Марушка виходять з меш кання. Лесь ступив не більше як п’ять кроків по сходах і раптом — стій! Забув ключ від шкільної шафки. Вертається Лесь до хати, добуває ключа з шухляди і, стрибаючи, мов кенґуру по австра лійській пустелі, здоганяє сестру. Вже збіг на нижчий поверх, як нараз — стій! Забув зошита від математики. Женеться Лесь сходами нагору, хватає зо шита із стола, запихає його в кишеню (нема ж часу!) і летить сестричці навздогін. Збіг на саму долину і знову — стій! Нема довідки на автобус. Щ е раз вибиває Лесь черевиками алеґретто (він учиться музики) по сходах нагору. Марушка не може довше чекати! Вона не може спізнитися до школи! Зникла за рогом. А Лесь Побігдесь, задиханий, зіпрілий і збенте жений, біжить до зупинки автобусів. Автобус уже поїхав — він також мусить бути точний! Лесь їде наступним автобусом і — спізняється до школи... Марушка рада б помогти братікові в його турботах. Останнім часом вона взялася на спо соби: звечора, перед тим, як лягати спати, вона пришпилює на всіх поличках, шафках і на стіні над столом великі білі картки з чіткими напи сами: ’’Задачі”, ’’Ключі”, "Довідка на автобус”, навіть ’’Шапка”, ’’Скрипка” і ’’Друге снідання”. Вранці Лесь усе це читає і збирає. Часом це йому помагає... НАШЕ Ж ИТТЯ”, ТРАВЕНЬ 1996 35
Page load link
Go to Top