Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Контингент дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, особливо хворих, щорічно збільшується. Лише у 1994 році без піклування батьків залишилося 14,0 тисяч дітей (9,9'тисячі'— у 1990 p., 12.3 тисячі — у 1991 році, 12,3 тисячі — у 1992 році, 13.3 тисячі — у 1993 році). З контингенту дітей, які щороку залишаються без піклування батьків, більше 10 тисяч усиновлюється та береться під опіку, а решта переходить на державне утримання. В Україні функціонує 832 інтернатні заклади різних типів, в яких виховується понад 160 тисяч дітей, з них 48,4 тисячі дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклу вання батьків. На 1 січня 1995 року у системі освіти виховується дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків: у 37 дитячих будинках — 3,0 тисячі чоловік, у 693 школах-інтернатах — 30,1 тисяча чоловік, у тому числі у 36 загальноосвітніх школах- інтернатах для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, — 7,7 ,тисячі'чоловік, у 11 спеціяльних школах-інтернатах для розумово-відста лих дітей-сиріт — 1,6|ТИСЯЧІ чоловік. У професійних навчально-виховних закладах — 5,2 тисячі чоловік, у вищих навчальних закладах всіх рівнів акредитації — 2,6 |тисячі; чоловік. У закладах системи охорони здоров’я — 43 будинки дитини, в яких виховується 1,4 тисячі чоловік, у 61 дитячому будинку-інтернаті системи соціяльного захисту населення — 2 тисячі чоловік. Набуває розвитку мережа дитячих будинків сімейного типу. На 1 січня 1995 року у 74 таких будинках на вихованні перебувало 572 дитини-си- роти. Пріоритетною формою влаштування дітей, які залишилися без піклування батьків, є опіка (піклу вання), усиновлення. Станом на 1 січня 1995 року під опікою і піклуванням у сім’ях громадян перебуває 43,6 тисячі дітей, усиновлено — 59,6 тисячі дітей. Значно загострилася в останні роки проблема соціяльного сирітства. Серед вихованців навчально- виховних закладів лише до 10 відсотків не мають батьків, від 90 відсотків батьки з різних причин відмо вилися від дітей або позбавлені батьківських прав. Близько одного відсотка новонароджених стають ’’соціяльними сиротами” вже у перші години життя внаслідок відмови від них матерів у пологових будин ках. Основною причиною відмови від дітей і передачі їх на виховання у будинок дитини є соціяльна неспро можність батьків: відсутність у них умов для утри мання і виховання дітей, тюремне ув’язнення матері, а також захворюваність дитини. Для поліпшення становища дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, на держав ному рівні вживаються відповідні заходи, але неста більність соціяльно-економічного життя у державі, великі фінансові труднощі погіршують життєдіяль ність інтернатних закладів. У 1994 році темпи будів ництва закладів для дітей-сиріт були незадовільні. Непоодинокі випадки, коли на харчування дітей кошти виділялись не повністю, не поновлюються меблі, виникають труднощі із придбанням одягу і взуття. Сьогодні в Україні кожна друга дитина народжу ється із значними функціональними порушеннями. Захворюваність серед дітей збільшилася на 19 від сотків. Значно зросла кількість дітей з психічними розладами, хворобами нервової системи і органів чуття, з вродженими аномаліями. Понад 80 відсотків вихованців інтернатних закладів перебуває на диспан серному обліку. Спостерігається зростання дитячої інвалідности: лише у 1994 році кількість дітей-інва- лідів збільшилася на 19 тисяч. З 121 тис. дітей-інва- лідів тільки кожен третій виховується в інтернатному закладі. Близько 9 тисяч дітей з психофізичними вадами навчається у загальноосвітніх школах, не отримуючи комплексної корекції і соціяльно-реабілі- таційної допомоги. Простежується тенденція до хро- нізації специфічних захворювань бронхолегеневої системи (6 мільйонів чоловік), алергічних, ендокрин них (313,5 тис. чоловік), гематологічних (264,2 тис. чол.), онкологічних (28,9 тис. чол.) захворювань, які нерідко призводять до інвалідности чи аномалій у розвитку. В умовах соціяльно-економічної кризи проблеми дитинства досягли крайньої межі загострення. Через нестачу коштів повністю припинено закупівлю за собів корекції, зокрема, звукопідсилюючої апаратури, індивідуальних слухових апаратів для глухих і слабо- чуючих, спеціяльного обладнання, паперу й зошитів для сліпих і слабозорих, ортопедичних засобів для дітей, хворих на церебральний параліч, медичного обладнання, значної кількости медикаментів, твердо го і м’якого інвентаря, не постійно покриваються витрати на харчування дітей відповідно до нату ральних норм. Зокрема, у 92 спеціяльних дошкільних закладах і школах-інтернатах виховується 10,6 тисячі глухих і слабочуючих дітей-інвалідів, близько 2 тисячі їх нав чається у професійних і вищих навчальних закладах. Значно збільшилася кількість таких дітей внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Майже всі вони потре бують індивідуального бінаурального (на обидва вуха) слухопротезування, а кляси, навчальні кабінети мають бути укомплектовані звукопідсилюючою апа ратурою колективного користування, слуховими тре- нажерами-підсилювачами. Потреба навчально-виховних закладів у звуко- підсилюючій апаратурі колективного користування нині становить у кількості 1,5 тисячі комплектів, 800 слухових тренажерів-підсилювачів та 15 тис. інди відуальних слухових апаратів. Майже 800 сліпих дітей, що навчаються у спе ціяльних школах-інтернатах, не мають спеціяльного паперу для письма шрифтом Брайля; у 24 школах ’’НАШЕ ЖИТТЯ”, ЧЕРВЕНЬ 1996 11
Page load link
Go to Top