Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
— Що ж треба зробити, щоб допомогти ангелові? — думав він. Розбудив його голос бабуні Наталки: — Принесли обід. їж, Ромчику, бо вистигне! Час подорожі проминув досить швидко. І ось вони вже ідуть вулицями Львова, про який стільки розказували йому, і бабуня радо пояс нювала, що містилося колись у старих гарних будинках, показала прекрасну церкву св. Юра, де спочили великий Митрополит Андрей та Патріярх Йосиф, Високий Замок. А вже коли приїхали до тітки Галі — скільки було радости і цікавих розмов при зустрічі з родиною, яка численно зібралася в маленькому помешканні у Львові. Особливо раділи діти, розпаковуючи подарунки, призначені для них. А коли старші зайнялися серйозною розмовою, Ромко помітив, що діти побігли до другої кім нати і щось там старанно вкладали у невеличку торбу. Навіть Тарасик вкинув туди своє мале сеньке авто. Коли побачили Ромка — вжахну лися, але лише на хвилину і старшенька Оля почала пояснювати: — Знаєш, Ромку, ви нас нині так гарно об дарували і ми дуже раді, але в нас є подруга Катруся, що живе у сусідньому домі зі своєю бабусею, бо батьків у неї немає. Моя мама часом їм носить молоко, хліб. Таких самітних людей і дітей у Львові багато і не всі мають щедру родину в Америці, щоб їм допомагала. Ми небагаті, але хочемо поділитися з Катрусею своїми подарунками. Думаю, що ти і бабця Наталя не будете сердитися, правда? — Ні, — тихо сказав Ромко. Ясно палали свічки на маленькій ялинці при Святій Вечері. Хоч за столом було тісно, але сиділа там, крім гостей з Америки, ще мала худорлява дівчинка Катруся в новому светерку разом зі своєю бабунею. Юля і Андрійко коля дували: Ісусе милий, ми небагаті, Золота й дарів не можемо дати, Та дар цінніший несемо від мира — Це віра серця і любов щира. Ромко довго не міг заснути цього прекрас ного вечора, бо за вікном гомоніли львівські діти, що ходили з Вертепом і колядою. В його голівці снувалися пляни: повернеться додому в Америку і буде збирати забавки від знайомих дітей, кімнати яких переповнені ведмедиками, ляльками, автами та іншими іграшками, — для дітей у Львові. Тоді певно усміхнеться ангел у вишитій сорочці, що сидить на сніжнобілій хмарці. ГАННА ЧЕРІНЬ ВИБИРАЮ ЯЛИНКУ Вже надворі повно снігу Нам насипала зима. Закувала річку в кригу, Ще й метелицю здійма. Не злякає завірюха: Затуляє шапка вуха, Гріють чоботи й кожух — Не боюсь я завірюх! Ми поїдемо на фарму, Де ґаздує мій дідусь. Виберу ялинку гарну — Це ж собі, а не комусь! І високу, і рівненьку, І рясну, і зелененьку, Щоб світилась у вікні, Усміхалася мені. Марта Томенко. Різдвяна карт очка. Україна, 1992 Marta Tomenko. Christmas card. Ukraine, 1992 ’’НАШЕ ЖИТТЯ”, СІЧЕНЬ 1993 35
Page load link
Go to Top