Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
’ПЛАЧ ЯРОСЛАВНИ” В СЛОВІ ПРО ІГОРІВ ПОХІД До найкращих частин ’’Слова про Ігорів похід”, у якій автор передав подію високомайстерними пое тичними образами належить "Плач Ярославни”, де Ігорова дружина, дочка галицького князя Ярослава Осмомисла.’у своєму плачі-проханні закликає три елементи природи — вітер, воду (Дніпро) і сонце, щоб вони допомогли Ігореві вирватися з неволі. Це зовсім в дусі подібних народних закликань. І наче як вислід того закликання, поет переходить до опису втечі Ігоря, теж високопоетичного, де сама природа допомагає йому вирватися з полону, перетворюючи його в птахів і звірів. Пов’язання реального з нере альним це власне і є одним із засобів великої поезії. Поданий тут переспів з мови староукраїнської на сучасну належить перу С в ят ослава Г о р д и н с ь к о го. На Дунаї Ярославна затужена кличе, Зозулею самотньою уранці якиче: ’’Зозулею полечу я, каже, по Дунаю І рукавець свій бобряний в Каялі вмачаю І князеві обітру я кривавії рани На потужнім його тілі”. У Путивлі рано в городі на забороні плаче Ярославна: — ”0 ти вітре, мій вітриле! Господине славний! Чому вієш так насильно? Чом, невтомнокрилий, На мойого лада воїв сиплеш хинські стріли? Мало ж тобі повівати в підхмарнім просторі, Гойдаючи кораблями на синьому морі? Чом ти радощі розвіяв мої по ковиллі?” Ярославна рано плаче на мурі в Путивлі: ”0 Дніпре мій, Словутичу! Крізь гори камінні Шлях пробив ти в половецькій далекій країні, Ти на собі гойдав єси човни Святослава, Як на полки Коб’якові рушала виправа: Прилелій же, господине, і лада до мене, Щоб я вранці сліз на море не слала даремне!” Ярославна рано плаче на мурі в Путивлі: — "Сонце світле, тресвітлеє! Всім тепле і миле! Господине, чом простер ти єси без пощади Промені свої гарячі на воїнів лада? Луки в полі їм безводнім спрагою стягнулись, Ще й тугою великою заткав ти їм тули!” Приснуло опівніч море, Млою йдуть смерчі таємно, Ігореві Бог говорить Про шляхи у Руську землю До вітцівського престолу Злотокованого, з краю Половецького. Навколо Зорі вечора згасають... Ігор спить, — не спить — безсонно Мчить думками по безмір’ї, Степ з великого він Дону До Дінця малого мірить. Кінь опівночі... Озвався Свист Овлура — князя кличе З-за ріки, щоб той збирався: Час тікати, швидше, швидше! Крикнуло. Земля нежданно Задудніла, трав безмежжя Зашуміло і поганих Половчан зірвались вежі. А князь Ігор горностаєм В комиші поскочив звинно, Білим гоголем злітає, На коня швидкого кинувсь... З нього скочив босим вовком На дінецький луг, а потім Попід імлами високо Соколиним лине льотом... 800-літній ювілей "Слова про Ігорів похід” ОЛЕКСАНДРА КОПАЧ "Слово про Ігорів похід” — це прекрасний твір української літератури, належить він до перлин творчости цілого світу. За словами історика літе ратури Миколи Гнатишака це ’’єдиний у своїм роді на цілий світ поетичний пам’ятник стародавньої ли царської епіки". З часів середньовіччя побіч "Слова” знані ще "Пісня про Ролянда”, французький епос, та "Ель Сід", еспанський лицарський твір. Кожний із цих епосів віддзеркалює духовість свого народу і боротьбу з ворогами. "Слово про Ігорів похід” зображує боротьбу ук раїнського народу за цілість і безпеку нашої держа ви, що звалась тоді Русь, або Руська Земля. Постійні напади різних орд зі Сходу загрожували існуванню цієї держави. Війни зі "степом” уже в той час трива ли близько 500 літ. Виснажували вони навіть таку могутню державу, якою була в часах середньовіччя Україна. У "Слові” розгортаються перед читачем картини походу і битви з половцями князя Ігоря і трьох інших членів його роду. Перша битва закінчилась великою перемогою Ігоря. Та в другій князь, загнавшись за далеко в землю половецьку, потерпів поразку. У центральній частині "Слова” зображений тодішній король України Святослав МІГ різний у своєму замку в Києві, в оточенні бояр і дружинників. З його уст чуємо докори князям, що пішли в похід на половців, пішли бо самі, не повідомивши його, тому тільки, що 14 ’’НАШЕ ЖИТТЯ”, БЕРЕЗЕНЬ 1987 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top