Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
СІЗО* КДБ. А. КОРЯГІН заявив, що в тюрмі його три мають незаконно і погрожував оголосити голодівку. 13 лютого ПВР** СРСР видала указ про його звіль нення. 18 лютого КОРЯГІНА звільнили в Києві. Дру гого дня він приїхав до Харкова і випадково зустрів ся на вулиці з дружиною. Старший син А. КОРЯГІНА перебуває в ув’язненні за сфабрикованим звинува ченням. У лютому звільнили також Леоніда МАЛИШЕВА з Черкас, засудженого в 1981 році до 5 р. табору су ворого режиму і 3 р. заслання. Він інженер-механік, ув’язнений за листи на захист А. САХАРОВА та ін ших, протести проти окупації Афганістану і домаган ня еміґрації. Звільнили ще одного політв’язня з Черкас — Ва силя ПЛОСКОНОСА, про якого дотепер не було відомо на Заході. Він — колишній комуніст, ув’язне ний за писання скарг у вищі інстанції. Після звіль нення в нього відразу забрали пашпорт і призначили адміністративний нагляд на 5 років. Валентин ПОГОРІЛИЙ був арештований у Ленін граді в 1983 або 1984 р. Його звинувачували за ст.ст. 70,72 і 218 КК РРФСР (остання — ’’зберігання зброї”). Свій 6-річний термін ув’язнення В. ПОГОРІЛИЙ від бував у Пермському таборі ВС-389/35, звідки його звільнили достроково в лютому. Бібліотекаря з Києва Павла ПРОЦЕНКА, заареш тованого 4 червня 1986 р. за написання праці про пе реслідування православних в СРСР, звільнили з-під варти 4 лютого 1987 р. Справи проти нього не при пинили, але скасували вирок через недоведеність злочину і послали на додаткове слідство, а в ПРО ЦЕНКА взяли підписку про невиїзд. Дати нового су ду ще не призначили. Із заслання звільнили достроково Василя Ф Е- ДОРЕНКА, робітника, ув’язненого в 1974 році до 10 р. табору особливого режиму (з них 5 — тюрми) і 5 р. заслання за спробу втечі з СРСР. Родичів в СРСР у ФЕДОРЕНКА немає, за кордоном живе сестра. 3-2 Надходять відомості, що декому, крім О. ШЕВЧЕНКА (див. попереднє число, 2-12) в засланні пропонували писати заяви на помилування. Серед них Оксана ПОПОВИЧ і Юрій БАДЗЬО. Обоє відмо вилися. Так само відмовився звертатися з таким клопотанням політв’язень Йосиф ЗІСЕЛЬС. Р ІЗ Н І П О В ІД О М Л Е Н Н Я 3-3 У січні 1987 року активіста Московської Гру- пи довір’я Михайла КОПОТЯ викликали до районного відділу міліції в с. Пустомити Львівської обл., де йому оголосили попередження про відповідальність за по рушення пашпортного режиму: М. КОПОТЬ про писаний у Пустомитах, а працював на будові у Вільнюсі. М. КОПОТЬ разом з групою п’ятдесятників підписав звернення, адресоване "абсолютно кожно му в світі”, де повідомляється про створення "Хрис тиянського незалежного руху за мир”. Серед 8 під писаних — троє з с. Пустомити (Михайло, Ганна і Іван КОПОТІ). 3-4 9 листопада 1986 року в м. Тамань неві домі особи зруйнували кілька надмогильників на му сульманському цвинтарі, зокрема — на могилі бать ка Мустафи ДЖЕМІЛЄВА, активіста кримськотатар ського національного руху. 1983 року М. ДЖ ЕМІЛЄВ намагався поховати батька в Криму, згідно з його за повітом. Однак, процесію затримали біля порому і не дозволили провезти тіло до Криму, а Мустафу за судили за цю спробу до 3 років ув’язнення. 3-5 Директор Інституту держави і права В. КУДРЯВЦЕВ заявив в інтерв’ю, що протягом року або півтора буде переглянуто Кримінальний кодекс. Кількість злочинів, передбачених кодексом, буде зменшено, а покарання — пом’якшено. Переглянуть, зокрема, статті 70 і 190і КК РРФСР та їхні аналоги в інших республіках (на Україні відповідно — ст. 62 і ст. 1871). ’’Можливо, — сказав В. КУДРЯВЦЕВ, — у цій галузі були помилки, і тепер їх виправляють. Візьмімо, наприклад, критику держави. Звичайно, ніхто не п о в и н е н потрапляти за це до тюрми”. В У В ’Я З Н Е Н Н І 3-6 Віктор МОНБЛАНОВ, кінорежисер з Ки єва, звільнення якого очікували 10 лютого 1987 p., на волю не вийшов. Як стало відомо пізніше, його тер мін має закінчитися у квітні ц.р. Сталося це тому, що В. МОНБЛАНОВУ не врахували до терміну ув’язнен ня його перебування на експертизі в ПЛ*** одразу після арешту в 1982 р. 3-7 Чергова лікарська комісія в Казанській спецпсихлікарні продовжила примусове лікування Ганні МИХАЙЛЕНКО, всупереч попереднім обіцян кам про звільнення. 3-8 Членів Української Гельсінської групи Марта НІКЛУСА і Віктораса ПЯТКУСА, а також і ще одного в’язня табору особливого режиму (прізвище невідоме) перевезли до Пермської тюрми. Причини невідомі. 3-9 Священика Української Католицької Цер кви Михайла ВИННИЦЬКОГО ув’язнено в червні 1985 року не за "бродяжництво”, як повідомляли до тепер, а за "зазіхання на особу і права громадян під виглядом виконання релігійних обрядів”. Першу час тину 10-ти річного терміну (5 р. табору суворого ре жиму) він відбуває в Тюменьській області. Раніше він відбував ув’язнення за релігійну діяльність у 1950-1955, 1964-1968 і в 1975-1982 pp. * СІЗО — слідчий ізолятор (тюрма) ** ПВР — Президія Верховної Ради *** Психіятрична лікарня Уклала Надія Світлична ’НАШЕ ЖИТТЯ”, БЕРЕЗЕНЬ 1987 9
Page load link
Go to Top