Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
НОВИНИ ПРО ПЕРЕСЛІДУВАНИХ З УКРАЇНИ повідомляє Закордонне представництво Української Гельсінкської групи З болем повідомляємо про смерть засновника і керівника Закордонного Представництва Української Гельсінкської Групи, ветерана правозахисного руху в СРСР СВ. п. ПЕТРА ГРИГОРОВИЧА ГРИГОРЕНКА Його життя було складне і нелегке. Він виростав і дорослішав разом з радянською владою, тісно переплівши свою долю з її долею. До 1960-их років здобута тяжкою працею військова кар’є ра П. Григоренка була дуже успішною — від звичайного сільського хлопця до генерал-майора Ра дянської Армії. Проте, переконавшись у хибності системи, якій Він усе життя служив, П. Григорен- ко знайшов у собі мужність критично переглянути систему і свою ролю у ній. Згодом Він побачив, що радянський режим не просто хибний, а злочинний — і відважно виступив проти режиму. Влас ті не прийняли Його чесного виклику: Григоренка підступно оголосили божевільним і майже сім років примусово ’’лікували” Його в психотюрмах, тобто вбивали в ньому людину. Та Його воля і тут перемогла. Правозахисна діяльність виявилася для Григоренка реальним втіленням Його уявлень про справедливість. 1977 року власті знову продемонстрували свою підступність: дозволивши Гри- горенкові поїхати на лікування до Америки, Його позаочі позбавили громадянства і заборонили повернутися на батьківщину. Та Він не склав зброї перед силою зла, далі невтомно захищаючи потоптані права людей і народів. Найголовніше для народу, Він вважав, — позбутися страху. Але Його не менше турбувало питання, що прийде на зміну страхові; який духовний світ займе його місце? Що буде з душею, яка, позбувшися страху, лишається порожньою? Він мав відвагу ставити питання навіть тоді, коли не міг на них відповісти. Трагічний і притягальний образ невгамовного шукача і оборонця справедливости, яким був П.Г. Григоренко, для багатьох залишиться зразком чесности й відповідальности за долю світу. ЗАКОРДОННЕ ПРЕДСТАВНИЦТВО УГГ 23-го лютого 1987 р. З В ІЛ Ь Н Е Н Н Я П О Л ІТ В ’Я З Н ІВ Т Р И В А Ю Т Ь 3-1 Стало відомо про дальші дострокові звільнення політв’язнів (див. попереднє число, 2-13, 2-14). Серед них — кілька з України: 9 березня з Харківської тюрми звільнили Генріха АЛТУНЯНА, інженера-радіотехніка, ув’язненого в 1980 році (7 р. таборів суворого режиму + 5 р. зас лання) переведеного на тюремний режим). На про позиції писати прохання про помилування Г. АЛТУН- ЯН відповідав категоричною відмовою. На початку березня оголосив голодівку протесту. Написав у за яві, що на тлі нинішнього партійного курсу вважає свою кримінальну справу анахронізмом. В докумен ті про звільнення сказано, що він — ’’помилуваний”, хоча АЛТУНЯН з клопотанням про помилування не звертався і має намір протестувати проти такого мо тивування. Так само без клопотання з його боку звільнили харківського лікаря-психіятра Анатолія КОРЯГІНА, засудженого в 1981 р. до 7 р. таборів суворого ре жиму + 5 р. заслання. Пізніше КОРЯГІНА перевели на тюремний режим і вдруге засудили в тюрмі до 2 р. суворого режиму. Вперше А. КОРЯГІНУ запропо нували написати заяву про помилування 17 січня 1987 р. Він категорично відмовився не тільки писати, а й обговорювати цю тему. Тоді його перевезли до Харківської тюрми, а через два дні — до Київського 8 ’’НАШЕ ЖИТТЯ", БЕРЕЗЕНЬ 1987 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top