Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Коротко заторкнемо всі жанри творчости Віри Вовк, а радше їх тільки назвемо, щоб прийти до властивої теми цієї статті, тобто — аналізування її прози. І то лиш цих творів, що були мені доступні. Віра Вовк — поет-модерніст із нахилом до філо софсько-релігійних роздумів, обдарувала читацьку публіку багатьома збірками поезій. Поетичну свою творчість вона розпочала віршиком у дитячому жур налі ’’Малі друзі” у 1941 році. Тоді на чергу прийшла ’’Ю ність”, ’’Зоря провідна”, ’’Елегії”, ’’Чорні акації”, ’’Любовні листи княжни Вероніки до кардинала Джо- ванні Баттісти”, ’’Каппа Хреста”, ’’Меандри”, ’’Манда- ля” . З-під пера Віри Вовк вийшли також драми: ’’Смішний святий” , ’’Триптих” — ораторія до цилін дрових ілюстрацій Юрія Соловія, разом з музичною партитурою. Знання різних мов — німецької, англійської, пор тугальської, французької, еспанської, розвинуло в письменниці бажання і замилування до перекладів. На португальську мову вона переклала такі твори: Тараса Шевченка — поему ”Сон”, Григорія Сковороди — ’’Казки”, Івана Франка — ’’Мойсей”, Василя Стефа- ника — "Камінний хрест” , кілька творів Лесі Україн ки, між ними драму ’’Камінний господар”, Михайла Коцюбинського повість ’’Тіні забутих предків”. Спів працювала також із іншими перекладачами — І. Кос- тецьким, В. Бурґардтом, Б. Олександровим, О. Зуєв- ським, Є. Поповичем, Гр. Кочуром. Але найбільше Віра Вовк перекладала самостійно. Українською мо вою залунали твори — Рабіндраната Таґоре, Пабльо Неруди, Стефана Ґеорґе, Фрідріха Дюрренматта, Ґарсії Льорки, Шарля Бодлера та багатьох інших. Знання мов відкрило перед Вірою Вовк дорогу в пізнання звичаїв, обичаїв, релігійних вірувань інших народів, що особливо виявилось у повісті ’’Вітражі”. Воно дало можливість Вірі заглибитись у психіку людей, їхні почуття, думки, духову боротьбу і врешті в стан духового спокою. Говорити про фабулу творів В. Вовк — не буду, читач сам її знайде, я радше заторкну форму її тво рів, її думки, її безмежну глибінь відчуттів та її дер зання краси слова, основну істину її творчости — українську, вселюдську і релігійно-містичну. Одне з перших оповідань В. Вовк з’явилось у журналі ’’Дорога” 1944 року, що виходив у Кракові. Нарис цей без назви: підписана під ним Віра Селян ська, це її справжнє прізвище заки вона прибрала псевдо — Віра Вовк.* У цьому нарисі фраґмент із одного дня ще дуже молодої Віри, гімназійної уче ниці. Із цього невеличкого нарису видно, які широкі знання вона мала в зовсім юному віці згадуючи Голь- байна, Леонарда да Вінчі, Мікель-Анджельо та своє зацікавлення музикою. Можна відзначити її непокір ну вдачу, читаючи таке твердження: Я подивляю все велику баню евангепицької Ф рауенкірхе, яку колись будував славний Ґеорґ Бер. За часів Бера не вірили, щ об будова за його проек т ом вдалася, мовляв: підст ава не видерж ит ь тяга- ру бані. Але катедра стоїть — на славу творцеві, на глум його ворогам. А тепер перейдім до її збірок леґенд і казок; вони особливо чарівні своєю безпосередністю і простотою. Коли були надруковані ці ’’Леґенди” — не знаю, либонь в 1950 роках — на книжечці дати немає. їх — шість: ’’Різдвяна леґенда”, "Леґенда про Христофора”, "Леґенда про Галині дружечки”, ’’Ле ґенда про писанку Свят-Миколи”, ’’Леґенда про кер манича” та ’’Леґенда про колоски”. В усі ці леґенди вплітаються гуцульські вислови, і хоча вони напи сані в Ріо-де-Жанейро, — перед читачем відкрива ється барвистий гуцульський світ. Письменниця щед ро нанизує такі вислови, як ’’вишивані волошки” , ’’ґерданик”, ’’полонинські леготи”, танці — ’’гуцулка” та ’’дрібушечки” , інструмент — сопілка та й "арідник” відіграє тут не абияку ролю. Досить прочитати одне речення з ’’Леґенди про Христофора”, — перед нами розкриється небувала сценка ніжности й світлої лю бови: ’’Коли приїхали до каплички, Христофор пок лав Ісуса легенько на коліна Марії і обгорнув їх разом своїм киптарем”. Така ж чарівна ’’Леґенда про Галині дружечки”, — в ній запашність ’’травневого зілля” і свіжість наших садів улітку — пишних у ягодах усяких та й дівочо-чарівний образ молодої- Галі, що, відчинивши повітку, — ’’несміливо станула на порозі, де місяць кинув сніп свого світла”. Особ ливо багата на різні гуцульські повір’я і чари, пов’я зані з арідником, — ’’Леґенда про писанку Свят- Миколи”. А в ’’Леґенди про керманича” цікавий фі- лосовський висновок: ’’сталося те гаряче бажане, що сповняється дуже чистим душам, дуже простим ду шам”. І врешті незрівняно гарна ’’Леґенда про колос ки”, либонь тут мова про розстріли й голод в Україні на початку 1930-их років. Про це нагадує речення: "Знаєш, мого батька розстріляли”, — звірилася ди тина. — ”А мого Сина розп’яли", — відповіла жінка. І коли Мати Божа оповідає, що ’’Її Сина поклали в кам’яний гріб”, — дитина відповідає: — ’’Мого батька загребли без домовини...” А коли від голоду вмирає оця дівчинка Ніна, то заспівали жайворонки, що ”не всім нехрищеним дітям закритий рай”. І тут із усією силою виявляється віра письменниці у велику над земну любов, любов до свого безталанного народу, і особлива філософія, філософія добра, що зобов’я зує і на цьому світі й потойбік. Збірочка Віри Вовк ’’Казки” (Мюнхен, 1956) про низана народними висловами, народними віруван нями й звичаями. Казки ці сповнені поезією, то оку тані срібним прядивом місяця, то соняшним золотим промінням, а поміж ними, осяяні їхнім світлом — люди, особливо діти. У цих казках — соняшний опти мізм, віра в правду, віра в добру людину, чеснотою якої передусім є доброта, бажання допомогти своє му оточенню, щира любов. У збірці цій шість казок: "Михайлик Кучерик”, "Марічка і веселковий княжич”, ’’Малинка в ’Великому Возі’” , "Казка про снігурика і
Page load link
Go to Top