Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44-45
46-47
48
дорівнювати старшій Любці Колессі. Тільки тоді, як Любка була скорше талантом ліричного характеру (Шопен, Моцарт, Ліст), Лідія є представницею більше драматичного напрямку (Бетовен, Шуман, Брамс); хоч і ніжний ліризм їй не чужий. Лідія Артимів дочка Лідії і Модеста Артимових, уроджениця Філядельфії, де провела свої дитячі літа та молодість. Там теж перейшла вона своє шкільне і музичне виховання. Як воно звичайно буває, вже в ранньому дитинстві Діда виявила свої музичні здібності. З трьох років починається її шлях до мистецьких муз лекціями балету; однак по році починає вона вже брати лекції гри на скрипці (батько грає на цьому інструменті). Але потім почав її зацікавлювати фортепіян, і вона почала вчитися грати на цьому інструменті. ”Я лю бл ю грати, я хочу грати, я м уш у грати”. Ліда учащала до Українського музичного інсти туту, як учениця проф. Юрія Оранського. Вписали її батьки до Музичного садочка де її виховницею якийсь час була Галина Мирошниченко-Кузьма з Нью-Йорку. Власне ця вчителька стверджувала, що в Ліди, любов до музики й гри на фортепіяні вияв- ляласьчіткіше, як в інших. Тоді, коли другі діти грали невеличкі вправи тільки, щоб позбутись, Ліда була дійсно зацікавлена грою, а музична вдумливість від- ріжняла її від інших. Далі переходить вона до славетної музичної школи Куртіс інституту, де вчителькою була Фріда Пастор-Берковіц. Проте вирішальний вплив на розвій і поступ її гри та музичної індивідуальности мав відомий піяніст Ґери Ґрафман, якого батьки походили з України. З ним то навчання Ліди тривало понад 10 літ. Крім цього, як вона сама радо признає, дома при музичній праці завжди вважав на неї її батько. Поза лекціями гри на фортепіяні й виконанням шкільних завдань, Ліда знаходила час учащати на музичні концерти від 7-го року життя. Тому і не дивно, що в дитячому піяністичному конкурсі, маючи всього 8 років, вона взяла перше місце і дістала привілей виступити солісткою зі славною філядельфійською симфонічною оркестрою на концерті, вперше 1963 p., а опісля ще і в Робін Гуд Дел 1964 і 1969 pp. Завдяки своїй наполегливій праці Діда кінчила гайскул приспішено в 15, а коледж в 18-літ. Через величезне обтяження працею, вона майже не знала молодечого товариського життя. Однак не має признак, щоб вона за ним аж так дуже сумувала. Не багато підлітків у віці 14-ти літ матимуть снагу і силу волі вставати часто по півночі, о год. 2-ій і вчитись до год. 7-ої вранці та зараз потім іти до школи. А це часто робила Діда в якої моттом життя стало: "Я люблю грати, я хочу грати, я мушу грати”. Це було справжнє п ер а с п е р а ад а с т р а (по колючках до слави). Маючи 22 роки вийшла Ліда заміж за музиколога Дейвида Ґрейсона, якого зустріла на літньому фестивалі в Марборо. Концертування для Ліди не було нічим новим, вона розпочала його дуже вчасно. Воно було тоді постійно пов’язане з приналежністю до школи. Тому, покінчивши школу, треба було думати про самостійний музичний шлях. Треба було пускатись вплав на великі розбурхані води п і а н і с т и ч н о ї кар’є ри. Як і в кожного молодого піяніста, так в Ліди важливе місце зайняли п іа н і с т и ч н і конкурси, де була нагода виявити віртуозну умілість, мистецьку інди відуальність та порівняти власні музичні досяг- неня. Тому Ліда брала участь у трьох молодечих кон курсах: в Шопенівському конкурсі Фундації ім. Кос- цюшка в 1972 p., Левентрі в 1976 р. та в міжнародньому конкурсі Лідс-а, в Лондоні (Англія) в 1978 р. В цих музичних змаганнях вона здобула найвищі місця. Осягаючи мистецькі успіхи і поглиблюючи свою мистецьку індивідуальність, виступала на відомих фестивалях, Марборо, Аспен, Нюпорт, а теж на про славлених концертах ’’Мовстлі Моцарт” (’’Переважно Моцарт”) в Нью-Йорку і Сан Франціско. Однак найважливішими стали її виступи з влас ними, індивідуальними концертами та з симфо нічними чи камерними оркестрами, що з ними концертувала вона на сценах США й інших країн світу. З давніших виступів в Нью-Йорку годилося б згадати її самостійні концерти в Метрополітально- му музеї і в залі Кавфман гол, у січні 1979 р. З того концерту одержала вона дуже добру рецензію в "Нью -Йорк Таймс-і”, де названо її ’’молодою левицею клявіятури” і "величезним талантом”. Знову газета ’’Дейлі нюз” подала її українське походження. Про цей концерт автор цих рядків помістив був теж дуже похвальну рецензію у ’’Свободі” з лютого того ж року, яка закінчувалась словами: ”3 терпеливістю ждатимемо її виконання української музики”. І цього таки діждалась на концерті-ювілеї Українського музичного інституту у Філядельфії 24- го квітня 1983 p., де Ліда виконала "Другу рапсодію на українську тему" Лисенка. В цьому можна добачати, навіть символічність, що вона виступала з національною музикою саме в рідній, своїй школі. А в унікальному "Концерті української симфонічної музики 1-го квітня 1984 p., в Карнеґі гол, де крім фено менального Людкевичевого”Кавказу”, громада мала насолоду пережити окрилену гру Лідії Артимів у ’’Слов’янському фортепіяновому концерті” Б. Лято- шинського, досконало виконаному. Знову 11-го лис топада 1984 p., за старанням Українського Музею в Нью-Йорку мали ми нагоду подивляти її піяністич- не мистецтво в Талі гол на концерті заплянованому, Закінчення на ст. 29 НАШЕ ЖИТТЯ”, БЕРЕЗЕНЬ— КВІТЕНЬ 1985 9
Page load link
Go to Top