Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44-45
46-47
48-49
50-51
52-53
54-55
56-57
58-59
60-61
62-63
64-65
66-67
68-69
70-71
72
Районова УЧХ "Марійка" і Надрайонова машиністка "До- ра” із членами сітки ОУН на Лемківщині. вицькою дійсністю, командир Воєнної Округи доручив зв’язковій Зірці наладнати перерваний зв’язок між його Округою і Головним Командуван ням УПА. Передав пошту, яку слід було відповідно при собі заховати, а те, що не хотів писати, з’ясував їй усно. Теренова боївка відпровадила її ночами під районне містечко, відтак — дальших кілька сотень кілометрів — ’’промишляй сама”. Два рази впродовж виконання цього доручення була вона приарештована енкаведистами. В першому випадку, тільки завдяки тісному натовпові на стан ції, де її конвоювали у другий вагон, удалось їй втиснутись між пасажирів та відв’язатись від енкаве- дистів, залишаючи в їх руках свій документ. В поворотній дорозі, вже досягла першу хату в селі, де чекала на неї теренова боївка, як тут, немов з-під землі, став перед нею енкаведист. Завівши в хату, при ревізії знайшов у торбі підпільну літературу. Він так зачитавсь у сатиричному ’’Повстанському Перці”, що й не завважив, як Зірка, звертаючись до господині за кухликом води, виховзнулась з хати і ’’згубилась” у глибині села. Були й більше критичні ситуації, в яких опиню- вались жінки під час своєї підпільної боротьби. Коли чоловіча частина боролась у збройних військових формаціях УПА або діяла озброєними боївками, жінки найчастіше були ’’одним воїном у полі”. Свої завдання вони виконували без фізичної охорони, часто з ненайкраще підробленим документом, часом з пілюлею отруї, деколи з пістолем, який навряд чи була б нагода вжити. Вони не говорили з ворогом лише мовою зброї, як це робили їхні друзі-повстан- ці, не зустрічались з ним лише на віддалі куль, а йшли в саму його гущу і ніколи не знали, де, коли й, серед яких обставин прийдеться звести бій. Вони були тим най далі висунутим форпостом всієї бороть би, заставлені в критичних ситуаціях робити власні рішення та потягнення, з яких одні вдавались, а другі ні. Якщо не вдавались — вони більше не верталися і слід по них пропадав. Мінялись обставини, завжди на важчі, а з ними мінялись форми боротьби. Під новою больше- вицькою окупацією, почавши з 1946 року, УПА пере ключилась в підпільні кадри. Наступили зміни і в жіночій мережі. Після розв’язання УЧХ жінки спов няли функції санітарок у шпиталях УПА та вдержу вали зв’язкові лінії і в теренах дій і за кордоном. В останньому випадку важливу ролю відіграли під пільниці на західніх окраїнах. Якраз Закерзоння було тим вікном, крізь яке пробивались у вільний світ вістки про нашу боротьбу. Вислані в міста Польщі підпільниці там залеґалізовувались, знаходили працю та втримували зв’язкову лінію на Захід. Це вони промощували дороги до різних західних амбасад, консулятів, закордонних торговельних установ, щоб познайомити їх з боротьбою нашого народу, передати їм підпільну літературу. В час примусового переселення з Закерзоння в Україну, жінки сповняли функції кур’єрок до Головного Проводу в Україні і всюди, де лиш велась боротьба, до самого кінця підпілля користувалось жінками кур’єрками. > В повоєнних роках найважливішою ціллю визвольної боротьби було поширення національно- державницьких ідей у східніх областях України. Це вимагало скріплення пропаґандивного сектора. У великій більшості в підпільних друкарнях машиніст- ками, секретарками, а то й редакторками працю вали жінки. Виготовлення літератури було лиш половиною роботи. Треба було її розповсюднити у віддалених областях або й інших республіках. Це завдання виконувалось двома способами: підпільними зв’язко вими лініями і жінками-кольпортерками, з валізками літератури, яку нераз довозили до призначеного місця, нераз залишали на полицях поїздів, або й були арештовані враз із багажем. Усі ті жінки політв’язні в концтаборах якось попадали в руки ворога і най більше правдоподібно, під час виконування завдань зв’язкової або кольпортерки. Крім конкретного Районові референтки підпільного Українського Червоного Хреста та санітарки на терені Лемківщини в серпні 1947 Р- Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top