Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44-45
46-47
48-49
50-51
52-53
54-55
56-57
58-59
60-61
62-63
64-65
66-67
68-69
70-71
72
ЄВГЕН СВЕРСТЮК НА СВЯТО ЖІНКИ Щоби вам не судилась найтяжча судьба Найстрашніша клятьба — полюбити раба Іван Франко Ніколи не була вона ні царівною, ні принцесою, жінка моєї землі. Далеким раннім сном з напівлеґенди пройшли образи нашої першої християнки княгині Ольги і не першої жалібної чайки-зиґзиці Ярославни. Тьмавим переказом здиміли владні постаті полонянки-султанши Насті Лісовської, жінок, що тримали перначі руками козацьких полковників і роботящої селянки Розумихи, що задавала тон придворним качкам в палацах своєї невістки цариці Єлисавети. Була вона принцесою і випромінювала німб слави лише в царстві духа, коли творила свою пісню: Я на гору крут у крем ’яную Буду камінь ва ж ки й підіймат ь І несучи вагу ту ст раш ную, Буду пісню веселу співать. Зарання лиха історична доля поклала на неї важкий камінь і вимагала мужности на право жити. Під цією ношею вона разом з чоловіком створила, зберегла, як душу, передала дітям мову, пісню і пам’ять про чесний рід. Рівність її з чоловіком з правіку була однією з великих українських національних традицій. В часи найважчого занепаду життя, в безпросвітних буднях вона навіть брала верх над чоловіком і свідомо несла головну моральну відповідальність за честь свого роду, а отже й за гідність свого народу. Вільна від домостроївських пут, змушена сама виховувати, а то й утримувати дітей, українська жінка була хранителем духовної стійкости і здоров’я, мови і пісні, традицій та звичаїв — більшою мірою, ніж чоловік, що носив на собі рани та болі поразки, чума кував, бурлакував та блукав по світу, наспівуючи: Ой, високо сонечко зіходит ь, А низенько заходить... Биті шляхи йому заростали тернами, а доля стелила йому стежку на чужину... Куди ти йдеш, не спит авш ись? На кого покинув Батька, неньку ст аренькую, М олоду дівчину? Більш незалежна суспільно, вона була велич нішою і духовно цільнішою. Від ’’Наталки Полтавки” і ’’Запорожця за Дунаєм” — до ’’Фата морґана” і ’’Дорогою ціною” Коцюбинського — скрізь світиться захват героїчною постаттю української жінки в неге- роїчні часи нашої історії, що готувала чоловікам долю перевертнів та ’’пропащої сили”. Ця істина стала своєрідною концепцією багатьох творів нашої художньої літератури. Суха і чорна від праці, бита, але не зламана долею, у Панаса Мирного вона виказує людям свого єдиного сина, коли той спивається до озвіріння й переступає закони моралі. Вона висміює покручів, що пнуться в пани, і зневажає малодушних, що ”у лакомстві нещасному” гублять своє обличчя. Зціпивши зуби, вона відвер тається від хліба, якого не заробила: ”Ми бідні, але чесні”. Вона не бере жодної участи у самосуді рабів, спідлених від страху, — тільки голосить! Давні греки і римляни символізували в образі жінки безоглядну силу левиці, що ’’всім своїм єством прагне до перемоги...” Образ її, юної, вродливої й одважної, револю ційна Франція поставила на барикадах, освятила як свій національний прапор і дала йому ім’я — воля. Її велична постать перейшла на континент молодої Америки, яка над темними віками рабства й розбою високо піднесла статую свободи — в благій надії, що вона навчить людство дихати на повні груди... І в той самий час наш найбільший поетичний геній виспівав сльозами її долю покритки, матері, Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top