Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40-41
42-43
44-45
46-47
48-49
50-51
52-53
54-55
56-57
58-59
60-61
62-63
64-65
66-67
68-69
70-71
72
УКРАЇНСЬКІ ЖІНКИ В НАУЦІ Л ю бов Д раж евська (світл. 1954 р.) геолог, ж урналіст ка Lubov Drazewska (1954) geologist, journalist Тема про українських жінок, що працювали і працюють у різних ділянках науки, широка і багато гранна; учених українок було й є багато, серед них — талановиті, творчі і продуктивні науковці на рівні науки свого часу. У цій статті я порушую тільки деякі аспекти проблеми, згадую лише кількох жінок- учених і обмежуюся певним часом і простором. Саме поняття "українська жінка-вчена” не просте. Були жінки, народжені в Україні, які працю вали поза батьківщиною і увійшли в світову науку, як от, математик Софія Ковалевська (1850-1891), народ жена на Полтавщині, професор Стокгольмського університету та Марія Павлова (1854-1938), народ жена на Чернігівщині, видатний палеонтолог, професор Московського університету. Натомість були росіянки з походження, що працювали в різних ділянках українознавства, як от, Марія Грінченко (1863-1928), знавець української мови, від 1919 року співробітник Української Акаде мії Наук та Олександра Єфименко (1848-1918), видатний історик України. Обидві ці категорії жінок цікаві. Перша вказує на таланти, народжені на українській землі; друга — на притягальність української проблематики, а також (це вже інша тема) на "досягнення” деяких мішаних подружжів. Згадані українські філолог і історик були одружені з українцями. Трохи історії. До кінця 1870-их років жінки в царській Росії, під владою якої була центральна Україна, могли здобувати вищу освіту тільки за кор доном. Лише одиниці могли це робити. В кінці мину лого сторіччя відкрилися вищі жіночі курси в Петер бурзі і Москві. Проте, кілька здібних українських жінок, що не мали університетської освіти, стали ученими і лишили слід в історії. Такою була Олена Пчілка (Ольга Драгоманова-Косач) — етнограф, фахівець у ділянці українського народного мистецтва. У віці 27 років, 1876 року, вона видала ілюстровану книжку ’’Український орнамент” з текстом російською і французькою мовами. Була членом-кореспон- дентом Української Академії Наук. Революція 1905 року у Росії кардинально змінила справу вищої освіти жінок. У Києві і Харкові відкрито вищі жіночі курси, також медичні курси на рівні медичних факультетів університетів. Був дозволений вступ жінок до комерційних і політех нічних інститутів. Українські дівчата заповнили вищі учбові заклади. Чимало з них по закінченні стали ученими різних фахів, переважно у гуманітарних і природ ничих науках. Видатним істориком України була Наталя Полон- ська-Василенко, народжена 1884 року в Харкові, закінчила Вищі Жіночі Курси в Києві. Була профе- Опена Пчілка (Ольга Драгоманова-Косач) — етнограф Olena Pchilka (Olha Drahom anov-Kosach) — etnographer сором історії в кількох вищих школах Києва, авто ром численних публікацій з історії України. У 1940 році дістала ступінь доктора історичних наук ухвалою Вченої Ради Інституту Історії Академії Наук СРСР. Під час війни Полонська-Василенко емігру вала на Захід і тут продовжувала інтенсивну наукову роботу до смерти в Західній Німеччині 1973 року.
Page load link
Go to Top