Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ГОЛОСИ З’ТОГО СВІТУ" МИКОЛА РУДЕНКО СХІД сонця Нарешті зустрічаю сонця схід. Вже рік не бачила те вічне диво Моя душа, яка за сонцем вслід Завжди пливла, немов живе огниво. Дроти і вишки. Поза ними ліс, Прикрашений зимовими дарами. Червоний промінь падає навкіс І відчиняє неба сині брами. За лісом не Дніпро, а табори У плетиві колючої дротини. Та ти цього до серця не бери — Дивись на нього поглядом дитини. Які берези там, поміж дротів, Що вбивчу переховують напругу. Та ось північний вітер налетів І розбудив у серці давню тугу. Дванадцять днів без хліба і води їх, неписьменних і надміру вчених, Вели колонами, вели сюди Старих ченців і Божих наречених. Шість тисяч — свідчить лісова Мордва — Розстріляних, підхоплених на леза Взяла у себе глина нежива, Де нині гордо зводиться береза. Кричали в ніч у хмари грозові Про Судний День зґвалтовані чернички. Ще довго тут знаходили в траві То мідні хрестики, то черевички. Мордвин, що дротом обпліта бори, Тоді ще був кирпатим недолітком... Живи, Мордва, вартуй ці табори — Ти станеш у століття Божим свідком. І, може, згодом пригадаєш ти Часів новітніх не нові прикмети: Вдивлялись в сонце крізь твої дроти Сини Дніпра — ув’язнені поети. Вдивлялись в сонце й бачили на нім Одвічні знаки: Всесвіту веління — Те віще слово, що породить грім, Який розбудить сонні покоління. 1. II. 1978 Микола Руденко 5-го лютого 1984 виходить з табору. Він перебуває в Пермській області Чусовського р-ну пос. Кучино. Пригадуємо, що він був засновником Української Гельсінкської Групи, яка постала 9.XI.1976 р. Через неповних три місяці, а саме 5.11.1977 р. його ув’язнили. Після відбуття кари в таборах перед ним ще п’ять років заслання. Члени Української Гельсінкської Групи звертаються до священників і вірних з проханням відслужити молебні і св. літургії в наміренні Миколи Руденка. НА ХРЕСТІ ЗА ВІЛЬНЕ СЛОВО Микола Руденко — людина непересічної долі. Від при роди чесний і вразливий до фальшу, він повірив красивим закликам будувати найсправедливіше комуністичне сус пільство і довгі роки сумлінно й віддано служив цій ідеї. Служив пером письменника, обстоював її на посаді секре таря парторганізації Спілки письменників України, захищав зі зброєю в руках під час Другої світової війни. Тяжкі воєн ні рани і не менш тяжкі життєві випробування після війни не похитнули його громадської мужности. Тому він знайшов у собі велику моральну силу, щоб не зневіритися, не здати життєвих позицій, коли переконався в облудності закликів, які вели його і якими він вів інших. Небагато знайшлося серед його колеґ, хто так, як він, безкомпромісово зрікся конкретного затишку, спокою і жи тейських вигод заради примарної Правди. Побачивши, як цинічно ошукувано роками його і мільйони інших співвіт чизників, Микола Руденко не перестав любити людей, хоч ця любов "клубком кривавим запеклась у грудях”. Бо ’’мало непогорблених, прямих, окрилених високою метою”. І все ж він прагне випростати свій хребет, хоч знає, як дорого це коштує в світі пристосовництва і фальшу. З передмови Н. С віт личної Коли в небі вдарить грім А блискавка розгорне крила — Одразу у єстві моїм Пробудиться незнана сила. І серце тягнеться моє В захмарну далечінь безкраю. І світло на душі стає — Неначе з Богом розмовляю. Освятиться земна краса, Поменшає моя скорбота, Неначе я і небеса — То є одна жива істота. 29. V. 1977 М. Руденко. ”3а ґратами”. Поезії. Сучасність. 1980. Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top