Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
— приблизно 40 людей. В тому числі: родина інженера Вадима Запоріжця, д-ра Степанова, Федора Попенка, д- ра Івана .Моєсенка, інж. Гайворон- ського. Оскільки могла, всіх влашту вала на працю і знаходила мешкання. Скромна-тиха О. Головко не знаючи добре англійської мови, як тільки могла, помагала українцям приїхати у вільний світ. Ольга Головко була членкою Українського Конгресового Комітету, та членкою 105-го Відділу Союзу Українок Америки в Статей Айленді. Марія Левицька Уроджена в Києві 21-го серпня 1899 р. Віра з Хижняків Теодорович померла 25-го червня 1982 р. у Трой. Після парастасу 28-го серпня проща ли її Тетяна Дурбак від Окружної Управи СУА Південного Нью-Йорку, над могилою 29-го серпня голова 114- го Відділу СУА О. Олековська. Покій на закінчила учительську семінарію в Києві, працювала медсестрою під час Першої світової війни, з вибухом ре волюції в 1917 р. включилася в будів ництво української державности як се кретарка С. Петлюри, першого голови Українського Військового Комітету, секретаря військових справ уряду Цен тральної Ради, пізніше Головного Ота мана Військ УНР. У Штабі Дієвої Армії пізнала поручника УСС Павла Теодо- ровича і 11-го лютого 1920 р. одружи лася з ним. При кінці 1920 р. переїха ла до Галичини, де проживала в Сло- віті. Її чоловік виїхав до Югославії, де закінчив богословські студії та став душпастирем Дев’ятини в Боснії. Вона переїхала туди, була зразковою ма тір'ю для сина й чотирьох доньок, ревно помагала в парафії, заснувала й вела школу, читальню "Просвіти”, як медсестра помагала лікувати пара фіян. З приводу смерти моїх доньок Люби Мороз у грудні 1954 р. і Зеновії Гладчук 27-го квітня 1969 р. складаю 50.00 на Пресовий Ф онд "Нашого Життя” і 50.00 дол. на Україн ський Музей, мама Марія Мороз-Сосяк, членка 119-го Відділу СУА, Йонкерс, Н.Й. В 1929 р. о. П. Теодорович переї хав до Галичини, душпастирював у Желехові, потім у Ріпневі, повіт Кам’ян ка. Тут паніматка Віра вложила багато праці в культурно-освітнє життя пара фії, була членкою Союзу Українок. В 1944 р. переїхала з родиною до Німеччини, в 1947 р. до Америки, де спершу осіла в Філядельфії, пізніше в Трой, де прожила 33 роки. Вона за снувала в Трой 114-ий Відділ СУА, була 2 роки його головою. Вона пле кала народне мистецтво, заохочувала до цього союзянок, збирала вартісні речі до Українського Музею в Нью- Йорку, заохочувала писати листи до політв'язнів у СССР, сама написала їх багато. Любила читати книжки, зали шила велику бібліотеку, заохочувала союзянок до книгочитання, позичаю чи їм книжки. Була незвичайно скром на, нерадо розповідала про свою пра цю в Києві, в Югославії та в Галичині. Глибоко побожна, часто служила до Служби Божої, почитала Богороди цю, як Покровительку України. Зали шила 5 дітей, 12 внуків і 15 правнуків. Чи не варт видати книжку про наших багато заслужених паніматок, що бу ли правою рукою парохів і так багато працювали для українського народу, як Покійна? Нехай пухом буде сл. п. Вірі Теодорович, патріотці України, вільна американська земля! Вічна їй пам’ять! (І-Д) Ділимося сумною вісткою з член ством Об’єднання Українок Бельгії та з українським громадянством, що 2-го січня 1983 р. відійшла у вічність на 64- му році життя сл. п. Анна Костишин з дому Урсуляк. Вона народилася в селі Саднава, станиславівського повіту, Західня Україна. Покійна була довго літньою активною членкою Відділу, д о в го л іт н ь о ю пе р е д п л а тн и ц е ю журналу "Наше Життя” . Покійна допо магала в жіночому Відділі, завжди виконувала всі громадські завдання і обов’язки, жертвувала на церковні і національні цілі та різні збірки. Залишила в смутку чоловіка Дмитра К., дочки Зосю і Олю, зятя, синів Зенка і Михайла, невістку і семеро внуків. Похорон відбувся 6-го січня 1983 р. в Ковокам, Бельгія. Похоронив отець д-р Б. Курилас. Хай чужа земля буде їй легкою, а пам’ять вічною. Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top