Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
1969 p. — 102-ий Відділ ім. княгині Ольги в Гемонд-Ман- стер, Інд. Організаторкою і першою головою була Наталка Шуя. Активність Відділу спрямована на поширення україн ської культури й мистецтва серед нашого _й американ ського громадянства. У Відділі 31 членка. Його очолює (1982) Ірина Куц. 1 972 р. — 110-ий Відділ ім. Ольги Кобилянської в Твин Си ті, Міннесота. Членство шукає ориґінальних шляхів, якими може підкреслювати своє українське походження. Орга нізує виставки народнього мистецтва, покази модерного одягу з приміненням вишивки, "вишивані вечерниці” тощо. Відділ очолює Надія Дорощак. 1972 р. — 77-ий Відділ ім. Алли Горської. Цікавиться постатями дисидентського руху. Займається також хари- тативною діяльністю. Об’єднує 20 членок, а його головою є Валентина Косогор (1982 р.) 1978 р. — 31-ий Відділ ім. Олени Лотоцької у Вискансен Деллс, Вискансен. Об’єднує українське жіноцтво околиці. Влаштовує різнородні імпрези для своєї громади, як також для американців. Відділ є меценатом Українського Музею в Нью-Йорку. Відзначається великою жертвенністю. У Від ділі 18 членів, а його очолює (1982 р.) Анна Скібіцька. 1982 р. — 6-ий Відділ об’єднує наймолодше українське жі ноцтво Чікаґо. Відділ зорганізувала Марійка Гриневич, ор ганізаційна референтка Окружної Управи. Засновуючі збори відбулися 4-го грудня 1982 р. Покищо у Відділі 12 членів, а його очолила Наталка Завадович. ПОСМЕРТНІ ЗГАДКИ Дня 20-го грудня 1982 р. в Пармі, Огайо, відійшла у Вічність визначна громадянка бл. п. Михайлина з Ф еде- вих Ставнича, проживши довгі роки в домі своєї доброї дочки Орисі і зятя Савчака. Покійна народилася 2-го листопа да 1893 р. в Сколім, стрийського пові ту. Закінчила учительський семінар і працювала учителькою на Рідних Зем лях, а потім в таборі втікачів у Німеч чині. Приїхавши до Америки, турбува лася долею шкільної молоді. За її по чином зорганізовано школу україно знавства в Клівленді в 1950 р. З того часу прямо з самопосвятою віддава лася праці над українською молод дю, була зразковою вчителькою і ви- ховницею. Одночасно зорганізувала україн ське жіноцтво в 33-му Відділі СУА у Клівленді і була його першою і довго літньою головою. Будила у байдужих до громадської праці зацікавлення. Зорганізувала Жіночий Збірковий Комітет ’’Церква в Потребі”. З місяч них збірок-оподаткувань переслала на руки їх Блаженства Отця Йосифа по над 24,000.00 дол. Покійна була гли боко релігійною. Належала до пара фії Покрова Пресвятої Богородиці і там Вона теж вкладала свій труд. Завжди усміхнена, приязна чи то ді лом чи добрим словом чи порадою радо помагала кожному. Покійна давала багато починів для зорганізування громадського життя у Клівленді. Вона була щирою патріот- кою-українкою. Тому до похоронного заведення зійшлось багато громадян, щоб попрощати велику суспільну ді ячку. Прощали Її представники різних товариств. Від 33-го Відділу СУА про щала довголітня голова Окружної Управи СУА Ірина Кашубинська. Прощальне слово Ірини Кашубин- ської: Оце прийшли ми попрощати за служену працівницю на громадській ниві бл. пам’яті Михайлину Ставничу, особу, якій незнаною була байду жість до справ і потреб українського народу. Всю свою силу, не жаліючи труду, ні часу, присвячувала для до бра української спільноти. Не нович- кою прийшла Вона до Клівленду, але як зріла, свідома українська гро мадянка, вироблена і загартована у не- відрадних діях праці на Рідних Зем лях, спершу під окупантом поль ським, а під час війни комуністичним і німецьким. Не заложила Покійна рук і серед злиднів таборового життя. В Клівленді, ще добре не за пустивши коріння власного життя, зор ганізувала жіноцтво у 33-му Відділі СУА ім. Лесі Українки. Сильні підва лини дала Покійна Відділові, як член засновник і перша голова, так, що сьо годні у 30-ліття праці ми маємо з чим стати перед громадою. Її енергія, за пал і самопосвята піддержували і до помагали завершити працю Комітету Побудови великого пам’ятника най більшої української поетеси Лесі Українки в городах Національних Культур. І зовсім правильно і заслужено говорено про Покійну, що Вона була душею і мотором Комітету. Якщо б По кійна не зробила нічого більше за те, то та її праця в історії української еміграції буде записана великими буквами. Зі жалем пращаємо Тебе Дорога Провіднице і з болем серця замість по- чести ювілейної грамоти складаємо, що нам і Тобі найцінніше — грудку рід ної землі зі Золотоверхого Києва. Вільна земля Вашінґтона хай буде Тобі легкою, а між нами Вічна Пам’ять. Степанія Городиська, пресова референтка 12-го грудня 1982 р. відійшла від нас у Вічність Ольга Головко. Остави ла в смутку доньку Валю, зятя Кирила, четверо внуків і правнучку. О. Головко народилася в Києві — Україна 6-го листопада 1898 р. Під час війни перебувала в німецьких лагерях тяжких робіт. В 1933 р. в Україні стра тила двох братів, що згинули від голоду. В 1947 р. приїхала до Аме рики разом зі своєю донькою Валею. Вона не забула своїх знайомих та приятелів українців з лагеру. Хоч мало знала англійську мову, виповняла папери, щоб спровадити українців до Америки. Спровадила около 10 родин
Page load link
Go to Top