Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ПРИ ДОСЛІДАХ НАРОДНЬОГО МИСТЕЦТВА Л. Б. До ряду жінок недавнього покоління, що їм обставини не дали сповна розвинути своїх сил, нале жить Софія Чехович. У неї були — мистецький вишкіл, фахове знання і талант мистця-декоратора. Та щойно в похилому віці виявились у неї ці здібно сті у формі мистецьких праць. Софія Чехович вийшла зі священичої сім’ї. її батько о. Володимир був парохом в с. Батятичах коло Кам’янки. Мати Марія походила з роду Згорляткевичів, а бабуня була з роду Вітошинських. Отже, як бачимо, тут знову діяло правило посвоя чення священичих родів, в яких зберігалася давня традиція і культура. Цій священичій сім’ї дано було пережити всі труднощі обмежених матеріяльних умовин того стану. Батько помер молодо і залишив незабезпеченою дружину і тройко дітей — дочку Со фію і синів Ярослава і Константина. У тому ж році Марія Чехович перенеслася до Перемишля, де в неї був по матері невеликий дім на Засянні. Тут пробігли дитячі роки Софії і її братів. По закінченні вчительського семінара молода Софія пішла вчителювати на село. Перша її посада була у Тарнаві Вижній, пов. Турка. Воно можливо, що тут, а може ще раніше виявилось уперше її за цікавлення народнім мистецтвом. Пізніш вона вчите лювала в Дністрику, в Дрогобичці, в Вишатичах, Бо- Пам'ятник Соф ії Чехович Monument to Sofia Chechovych. Софія Чехович — Тарнава В иж ня — 1917 р. Sofia Chechovych. 1917 лестрашичах, Нижанковичах. Щораз більше набли жувалась до Перемишля, де все ще був родинний дім. Вкінці сталося, що її прийняли на вчительку в школі ім. М. Шашкевича та в жіночій гімназії Україн ського Інституту для дівчат. І тут уже встановилось її життя на довгі роки. Проживала вона з матір’ю при вул. Кляшторній ч. 14. Братів уже не було — Ярослав згинув у 1920 р. як сотник армії УНР, а Кость став професором Богословської Академії у Львові. Мистецькі нахили Софії не дали їй спочивати. По довгих заходах врешті вдалося їй осягнути скеру вання до Державного Інституту Мистецтва у Вар шаві, де навчалися вчителі і вчительки мистецтва. Дня 18 березня 1937 р. вона отримала тут диплом, що його по завершеному іспиті потверджено у тому ж році у Львівському університеті. Там проголо шено, що Софія Чехович має "фахові кваліфікації до навчання мистецьких робіт як головного предмету в середніх загально-освітніх школах і державних та приватних учительських семінарах”. Цей вишкіл дав їй солідну мистецьку освіту і закріпив її становище у школах Перемишля. В часі війни вона вчителювала у гімназії в Ярославі, потім повернулася вчити у Пере мишлі, але вже ненадовго. Коли по війні стали пере- селювати українців, Софія Чехович разом з матір’ю переїхала до Львова. Хоч напевно нерадо відривалась від рідного міста, проте тут власне у Львові мало зустріти її властиве завдання життя. Вона стала працювати у Львівському Державному Музеї українського мистецтва. Все фахове знання Софії Чехович, яке служило до того часу навчанню її предмету, повернулось тепер на досліди з народнього мистецтва. Пригада лись їй узори вишивок та писанок, що їх зустрічала Докінчення на cm. 20
Page load link
Go to Top