Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ПІСНІ НАШОЇ молодости (З НАГОДИ З’ЇЗДУ Б. УЧЕНИЦЬ ЛЬВІВСЬКОЇ ГІМНАЗІЇ СС ВАСИЛІЯНОК, ЩО ВІДБУВСЯ 7-8 ЧЕРВНЯ 1980 р. НА СОЮЗІВЦІ) Десь п о м іж зорями народилася пісня. Іскрами метеорів вдарила об землю, здрігнулися скелі луною звуків, дзвонили дерева, тремтіли листки. Квіти схопили пісню у келихи: Пийте зоряне вино, хмеліться і співайте! І справді ми співали і хмеліли піснею. Пісня була зелена і ми були зелені, буйні і шалені молодістю і надіями. Ми грались у "зелене” з нашою молодістю, нашою школою, нашими учителями, яких ми тоді професорами величали, і співали, співали... Піснею починався кожний шкільний день, замість молитви лунала коляда, або "Христос Воскрес”, для нашого катехита о. Хомина співали ”Ми тебе любим”:, кожна пора року мала свої пісні. — На великій перерві треба було заспівати котромусь із учителів наперекір, для того складались пісні зі смішними словами під усякі мелодії. Також часом насміхались ми піснею з деяких молодших чи старших від нас товаришок. Пригадуєте, як це було: "Грім-баба, грім-баба, яка з тебе дараба"! — вже й не знаю, кому ця пісня була призначена. — Піснею виливали ми своє невдоволення, висловлювали насміх або й злобу, часом це був опис ситуації у даний момент. Ми мали свої улюблені пісні для усяких дій: коли роздягалися на руханку у т. зв. шатрі, обов’язково лунала ”Ой продала дівчинонька спідницю”, на що бурею влітала мати Северина, кричала: ’’маєте великі претенсії, а малі успіхи” (Не знати, що вона тим хотіла сказати, бо ми назагал дуже добре вчилися, наша кляса мала розумних і талановитих дівчат. Але, м. Северина нас не вчила, нас не знала і нас не любила). На цей крик з’являвся наш директор, д-р Щурат і теж висловлював нам піднесеним голосом ’’догану”. Ми стояли тихо.напів роздягнені, і тільки чекали, поки вони викричаться і заберуться до канцелярії. Тоді ми співали: ’’Реве та стогне Северина, до небес голос підійма. Шурат, потор гавши за вуси, кричати їй допомога". Хтось дотеп ний додав дальшу стрічку, мабуть Дарка: "І Лев відважний на ту пору тихцем із кляси виглядав і зі страху дубові двері то замикав то відчиняв”. Третя стрічнка була: ”Ще треті дзвони не дзвонили, в клясі ніхто не гомонів. Лише матки перекликались а Лев дверми раз-у-раз скрипів”! З д-р Левом ми були в згоді, він провадив драма тичний гурток, у якому пів нашої кляси брало участь, бо ми були дівчата охочі до всяких муз. А попав він у цю пісню тільки припадково. — Для нього ми окремо співали: ”Ой ходжу я понад річку тай пацьорки силю, серце ми ся розриває за тобов, Василю”! На руханці легко було вивести з рівноваги пані Суховерську, яка мала популярне порекло "Каська”, коли до ритмічних вправ співали ми невинну пісеньку ”У лісі літом я би жив-жив-жив, бо в лісі літом рай- рай-рай, там свіжий воздух, тінь дерев-рев-рев-рев, і холодний ручай-чай-чай-чай-чай-чай-чай- ..” Тоді Каська до мене: Панна Прокопович, ти дуже премудра, вже досить того ”чаю”! Алеж, прошу пані, це дуже весело... Іди, зголосися у пана директора! Тут усі починали протестувати: Ми всі співали, ми всі підемо! Тоді Каська усміхалася, і ми вже чемно співали і чемно вимахували руками так, як вона хотіла. На ’’Катапулю” — Ластовецького ми мали спеціяльно зложену пісню, де говорилося про те, що він хоче бути Сократом. Знова "Татко” — Чучман дуже любив, як ми співали хор із Софоклової Антигони, або Горацієве ”0, навіс референт!” ’’Татко” мав свої спеціяльні вислови і мудрощі. Ось одна мудрість: Панночки, за позволенням, прошу мені вірити, дорога до правди є важливіша як сама правда, тому я до школи щодня йду іншою дорогою! — Тож ми також викручувались від його нудних лекцій співом "Актіс аелію” .. — Я ще до сьогодні чую лагідні і чисті сопрани Олі і Марійки, сильні і дзвінкі меццо обох Стеф, Марусі, Галі, Наталки і Ірки, дещо глухуваті Славки, Дарки і Дусі, гарні альти Олі, Марійки і Стефи, і контральто Люби. Мені, звичайно, припадало співати або зі сопранами, або з контральтами, як вимагала потреба. На великій перерві ми збирались під вікном директора на подвір'ї, дивились на зелений сад і співали ”Гей, у полі та вітер віє”... Звичайно, хтось привозив нову пісню з вакацій, Стефа сідала за фортепіяно і нас учила. Вона теж учила нас з нот "Уже скотилось із неба сонце”, або чогось іншого, — що нам тоді сподобалось. При всякій нагоді співали ми стрілецьких, пластових та патріотичних пісень, бо над усім нашим життям витала Україна... Пів нашої кляси співало в хорі. Молодшим хором провадила пані Надраґа. Там співалося про сиве пюююююрце в тихім Дунаї, про добру з медом паляницю, або про те, що минула вже зима. Пані Надраґа була вдягнена в синю оксамитну сукню з великим декольтом на ... плечах. У старшому хорі співалося вже зовсім щось інше. Наш улюблений україніст, Микола Матіїв-Мельник мав назву "Проблема”, але ми не мали з ним проблеми, бо він гарно вчив, гарно сам співав і мав Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top