Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38
Ось Золотий Келех, розмальований дивними взорами розказував свою сумну історію: — З мене пив останній раз червоне вино Олександер Великий, було це годину перед його смертю. Був це дійсно великий і хоробрий лицар. Багато світа пройшов, багато земель здобув і так молодим мусів умирати. Я бачив, як цей відважний колись володар, плакав наче дитина і кликав: "Мамо, я хочу жити, вирви мене з рук смерти”. — Я служила єгипетським фараонам,-пишалася різьблена Срібна Ваза. Мене поклали разом з фараоном, після його смерти в піраміду. Там пролежала я тисячі років. Я була наповнена таким отруйним плином, якого запах вбив аж шість дослід ників старовини. — А мене наповнювали цілющими мастями, — обізвалася Китайська Лямпа зроблена з тоненької порцеляни, -я горда з того, що уздоровила багатьох хворих. —З мене пив мед жорстокий цісар Нерон, любуючись пожежою Риму,-сказав Срібний Келех. —Я гасила спрагу Наполеонові на самітному острові, куди то він попав покараний за свою гордість,-оповідала Мідяна Чашка. Срібні та золоті тарілки розказували про пишність і розкоші на королівських дворах, де вони служили з роду в рід. Не було там одної речі, щоб сотки разів не повторяла історію свого життя. Тільки старий Глиняний Збанок мовчав, наче вічно дрімав у своєму кутку на полиці. Одного разу почали усі просити його, щоб розказав щось про себе. Рис. Ельміра Гврупяк — Ти вправді не шляхетного роду, от такий собі простий, зроблений з глини, — казав йому Золотий Келех, — але й ти мусиш мати якусь історію, якесь пережиття, коли ти сюди попав. Розкажи нам дещо про себе. Збанок спочатку не хотів говорити. — Не для вас, переповнених гордістю і пихою моя історія, — відповів він врешті. Але коли день-у-день не давали йому спокою, одного разу сказав: — З мене пив воду сам Син Божий. Напоїла його, спрагненого, свіжою водою дівчина, якої я був власністю. Коли я поглянув в обличчя Ісуса, таке безмежне щастя огорнуло мене і таку радість відчув я якої напевно ніхто з вас, не знає. Глиняний збанок замовк після цього і, затулившися у своєму кутку, хотів задрімати своїм щасливим сном. Але в ту хвилину зійшли зі стін труби і, низько вклонившись йому, заграли найкращу мелодію слави. Золоті Келехи заховалися в кутки, покірливо схиливши свої голови. Усунувся вбік увесь посуд, залишивши перше місце Глиняному Збанкові. Шовкова, золотом вишита подушка, на яку не раз клали цінні євангелії, підійшла до Збанка і приклякнувши перед ним, просила лягти на неї. — Тобі належаться всі почесті. Серед нас твоє першенство, виступи на середину, хочемо всі скласти тобі поклін. Але Глиняний Збанок ніяк не хотів тих почестей. Він дальше стояв у своєму кутку і рішуче казав усім: — Найбільшу почесть у житті я вже дістав, інших не хочу, бо вони для мене не мають жодної вартости!
Page load link
Go to Top