Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Світова Федерація Українських Жіночих Організацій XXXI РІК ВИДАННЯ ЛЮТИЙ ЧИСЛО ДВА СВЯТО ЖІНКИ-ГЕРОЇНІ У лютому поклоняємось пам’яті жінок, що поклали життя своє у визвольній боротьбі україн ського народу. Щороку відживають у нашій уяві — Віра Бабенко, Ольга Басараб, Олена Теліга, Галина Столяр, Алла Горська. Різним було їх походження, освіта, вдача. Але однакова була їх любов до Батьківщини, їх відданість тій ідеї і наполегливість у служінні. Цей щорічний молитовний поклін освідомлює нам їх силу духа і значення їх для нашої визвольної дії. Він не допускає до того, щоб пам’ять про них припала пилом забуття, як воно сталося в минулому з неодною історичною постаттю. Але вони не єдині. Поруч них виросли інші жінки в теперішній дійсності, що засвідчили свою патріотичну поставу в інший спосіб. Це засуджені на довголітні засуди — Катря Зарицька, Галина Дідик, Одарка Гусяк, Марія Пальчак, члени ОУН і воїни УПА. Відбувають ще свій засуд — Ірина Сеник і Оксана Попович. Дальше — засуджені й заслані з- поміж шестидесятників — Стефанія Шабатура, Ірина Стасів-Калинець, Ніна Строката. А на тлі їх відрізняється провідна постать жінки-матері, надхненниці Гельсінської групи — Оксани Мешко. Згадаймо також матерів і дружин ув’язнених борців опору. Вони мучені тугою за своїми близь кими — залишаються самі з малолітніми дітьми. Поруч щоденного навантаження життєвими обов’яз ками вони ще наражені на втрату заробітної праці й мешкання, на неприхильність оточення і пересліду вання поліційних властей. Це — Раїса Мороз, Марія Антонюк, Ольга Гейко, Дзвінка Вівчар, Ольга Стус, Надія Лук’яненко — щоб назвати тільки тих най більше відомих. Ці всі згадані жінки — засуджені, звільнені чи члени родин в’язнів — зложили і складають щоденні великі жертви. Але це ще не героїні. Вони не пересту пили останньої межі в відданні своїй Батьківщині, вони зберегли своє життя. Але пожертва їх не менша, а перспектива не краща. Це є власне той елемент, із якого виростають геройські постаті. Пригадаймо долю Алли Горської і Оксани Мешко. Вогонь віри і посвяти, що горить у їхніх душах — це є те світло, що палає у темряві, яка огорнула наш народ. Тому поклонившись жінкам-героїням, у лютому — пам’ятаймо про живих жінок-борців в Україні. Вони теж потребують нашої уваги й пошани, а головне — підтримки й допомоги. ІЗ ОБ’ЇЗДКИ ПО ПІВДЕННІЙ АМЕРИЦІ (24 жовтня — 16 листопада 1978) П-і Анна Марія Баран, орг референтка С Ф У Ж О , пр ибу ла 24 жовтня до Буенос Айрес. Дня 26 жовтня зложила візити владиці А. Сапелякові, о. протоігум е нові Й. Галабар- д і ЧСВВ, о. протопресвітерові Б. А рійчуко ві і п-і Ніні Онацькій, почесній членці С Ф У Ж О . Після Ко нф ер енції С Ф У Ж О (гл. "В істі С Ф У Ж О " "Наше Ж иття” ч . 1 , 1 979) наша представниця відвідала к о ж н у скла дову ор га н іза ц ію у її власній домівці, а саме — С о ю з Украї нок Арґентіни (п-і Євгенія Іваник, голова), О б’єднання Ж ін о к "П р о світи" (п-і Галина Шафовал, голова), О рганіза ція Українок "В ід р о д ж е н н я ” (п-і Ольга Котульська, голова). У тих зустр іча х пізнала їх розвиток проблеми. Дня 31 жовтня відбулася зустр іч з Від ділом У кр а їн сь ко го Пра вославного Сестрицтва (п-і Тамара Лівша, голова). Дня 1 листопада відбулась нарада з У кра їнською Ц ентральною Репрезентацією, в часі я ко ї устійнено що Крайовий Комітет У кра їнського Року Д ити н и буде при цій гро м ад ській централі під проводом голови п. В. Котульського . Дня 20 листопада на оселі "В е се л ка ” наша представниця в това ристві містоголови С Ф У Ж О п-і Л. Т аурид зько ї злож ила кв і ти у стіп по гр уддя Симона Петлю ри і Тараса Ч упринки. Того ж дня А. М. Баран відлетіла д о Посадас, міста в провінції Місіонес, на гра ниці Парагваю й Бразілії. Т ут живе велике наше хл іб ор об ське поселення. Щоправда, немає тут клітин наших ж ін о чи х організацій, але чини СС Василіянок, СС Служебниць і К а техито к СІ утр и м ую ть ш коли, інтер-
Page load link
Go to Top