Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Дніпропетровська спецінпьна психіятрична лікарня Dnipropetrovsk Institute of Forensic Psychiatry краї. Ірина Стасів-Калинцеь і Ігор Калинець на засланні в Бурятських степах. Виставлені вірші цих поетів: рукописні і машинопис. Поруч портрета Валентина Мороза — сторінка самвидавного видання — ’’Репортаж із заповідника імені Бери” Виставлені фотографії і писання Миколи Руденка, Левка Лук’яненка, Ніни Строкатої, Оксани Мешко та інших. На одній з панелей — матеріяли про переслі дування релігії в СРСР. Тут знімок пораненого баптиста і портрет ув’язненого священика Василя Романюка та Йосифа Терелі, ряд звернень та доку ментів про релігійні переслідування. Людину, що живе у вільній країні, вражає протокол профсоюзних зборів, на яких обговорювано справу робітника, який не прийшов на роботу на Великдень. Показано також документи вірменського, естон ського, кримсько-татарського, литовського і росій ського самвидаву. Дуже пожвавили виставку експонати, які суворо кажучи, не вкладаються в її рамки: вишивки, що їх виконали жінки-в’язні в Мордовських таборах. Ці вишивки привезла до Америки одна з в’язнів-виши- вальниць Надія Світлична і дала їх на виставку. Надія Світлична також написала передмову до ілюстрованого каталогу виставки. Ця передмова кінчається словами: ”На Україні дедалі жорстокіше розправляються з кожною появою самвидаву. Але він, як фолкльор, як найкращі традиції народу — невмирущий” НАША ОБКЛАДИНКА Білий півень в дохристиянській слов’янській мітології вважався жер товною птицею. Його приносили в жертву богові Ладо, який був богом подружжя. Про цього бога згадує ”гус- тинський літопис" з XVII ст.: "Ладо — бог женитви, веселія, утішенія і всякого благополучія. Сему жерт ви приношаху хотящія ж ен и тися, даби єго помощію брак добрий і любовний бил" Свято в честь бога Ладо святку- валося цілий місяць: від 25 травня до 25 червня. Слово Ладо залишилося в ритуальних піснях, як наприклад у веснянці: "Ой дід Ладо виорем" "Ладо” і "Лада” у весільному обряді означають ’’молодий” і ’’молода” У книзі "Дохристиянські вірування українського народу” Митрополита Іларіона читаємо: Деякі птахи допомагають людині проти злої сили, — таким здавна є півень Коли він проспіває північ, то заганяє тим усяку нечисту силу по своїх місцях, і вона мусить кидати наш світ. Лякає півень і мерців, і, побачивши півня, вони втікають до своїх могил, чому на цвинтарях-кла- довищах у нас звичайно фігури з бляшаним півнем на них: мерлець побачить півня і сховається назад у могилу. Півень кілька раз на добу співає, а особливо опівночі й над ранком; коли він заспіває невчасно, це на зміну погоди. Півень прикрашує обійстя — хату: Без півня хата глуха, каж е при повідка. "Червоний півень” здавна став символом пожару, підпалу; пустити "червоного півня" — це підпалити хату. Про те, чому "кур" (півень) конче співає певного часу, були оповідання в ж е з давнього часу. Хронограф XVII в. (Барсова) вияснює так: Кожного дня доручує Бог стам Анголам зодягати сонце, і зараз огненні птахи небесні, шо звуться фінікси та халендрїї, літають перед сонцем, мочають свої крила по дев'яти деся- тикротно в океанській воді, і кро плять крилами, і цим гасять сонце, щоб воно не попалило промінням усього світу. І обгорають від сон- яшного вогню тим птахам крилля, і вони стають голі, як поскоблені. А як зайде сонце, тоді ті птахи купаються в великій океанській річці, і знову відновлюються і опірюються їхні крилля. Ось тому й півень зветься куром, і він має під своїми крильми біле перо тих небесних птахів, і коли сонце йде від заходу на схід, тоді те перо свербить у півня. Коли ж Анголи несуть одеж у від Престолу, тоді півень зачухається, і, в ідкривш и очі, п ро кид аєт ься, Докінчення на ст. 26
Page load link
Go to Top