Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
Д р. Я Починок ренко, довголітню членку Націо нальної Ради Українських Жінок, яка діяла у Празі в pp. 1922-1938. До нової Управи увійшли пані: др. Людмила Починок — голова, др. Софія Припхан — заступниця, проф. Люба Ноженко — секретарка, проф. Марія Мазняк — касирка. Реф ерен т ками стали: учит. Марія Кристалюк — культ, освітньою, Анна Марія Возняк — сусп. опіки, Марґарита Чорна — зв’язків, Галина Чорна — госпо дарською, Марія Наумко вільною членкою. До Контр. Комісії увійшли: інж. Олександра Ващенко-Селім, пані матка Ольга Лотоцька і п. Лідія Поливка — членки, п. Юлія Самбур- ська — заступниця. На закінчення Зборів члени Управи вручили голові др. Починок розкішну китицю червоних троянд. Збори закін чено друж ньою гутіркою при чаю. ПОСМЕРТНА ЗГАДКА Недавно ряди громадських діячок знов прорідились. Дня 7 вересня 1976 відійшла у вічність Марія Велигорська з роду Яшан, нар. 1896 р. у с. Серафинцях на Городенщині. Як учи телька працювала в Чернелиці пов. Городенка і в гімназії Рідної Школи в Яворові. Одружилась у 1919 р. з д-ром Іваном В ел и го р сь к и м , п о др уж ж я проживало в різних містах Галичини. Всюди там бл. п. Марія включалась у ряди С ою зу Українок, д е проявляла с е б е в різних ділянках, а головно в пізнанні і зберіганні нар. мистецтва. Ця її робота відзначилася зокрема в часі Першого Світового Жіночого Конґре су у Станиславові у 1934 р. У pp. 1934- 39 була членкою Управи Філії СУ у Яворові й у 1936 р. перевела вели чавий День Селянки з показом сіл ь с ь к о г о весіл л я . Б ула спів- засновницею музею "Яворівщина”, якому присвятила багато уваги. Удержувала контакт із кооп. "Україн ське Народне Мистецтво" у Львові, організуючи гуртки вишивальниць по селах. Виїхавши на еміграцію Марія Велигорська взяла з со б о ю цінну збірку строїв і вишивок, при помочі яких влаштовувались виставки в різних таборах на скитальщині та й в різних місцевостях Канади. Я готова допомагати дітям Лист пані Л. Ростек із Австралії в ч. 6 1976 "Нашого Життя” про нав чання народнього мистецтва у шко лах зразу мене зацікавив тому, що я сам е тепер теж почала вчити україн ської культури (9 і 10 кл.) в україн ській парафіяльній школі у Гартфорді. Вишукую всякі способи, які могли б зацікавити дітей. Впродовж двох років я, очевидно, багато не могла про студіювати, але подам кілька завдань, що їх діти мали мені виконати. 1. При вивченні н а р о д н ь о г о будівництва діти нарисували все устаткування гуцульської ґражди, як піч, стіл, ліжко, лави, ікони, мисник. Хлопці робили речі з дерева, як топір- ці, лопати, вила, млин, криницю. Дівчата зладили вишивані рушники, скатерті, подушки, ліжники. 2. При навчанні вишивки дівчата мали виконати строї з різних частин України, що їх собі вибирали. Це дало нагоду нарисувати зразок строю, підібрати відповідний взір, придбати матеріял і пошити його. 3. При навчанні українського орнаменту ми в клясі, а теж і вдома, робили витинанки, які є вже майже призабутим виробництвом. Для цього я користувалась статтею Л. Храпливої з ”Н. Ж”. 4. Коли ми обговорювали народні строї (це тільки для дівчат), діти писали коротке завдання про україн ські строї і мали самі вбратися в народній стрій, чи в якенебудь виши ване вбрання, і пояснити стрій чи взір у клясі. 5. У великодньому часі 2 години були призначені на писання писанок у клясі. Тиждень п ер ед тим була лекція про Великодні звичаї та взори писа нок. Діти принесли всі потрібні речі, сп ер ш у п р и гл я д а л и ся показові писання, а потім пробували самі. 6. Кожного тижня діти мали при носити вирізки з української чи амери канської преси, д е була згадка про українську культуру. На читання і обговорення таких статтей лишалося 10 хвилин із кожної лекції. Прибувши д о Торонта в 1948 р. Марія Велигорська стала членкою Ліґи Укр. Кат. Жінок. Тут відразу позна чилось її знання стильового нар. вбрання. Вона давала вказівки при н а к р у ч у в а н н і ф іл ь м у ’’С к а р б и України”, допом огла видати друком крій нар. вбрання Полтавщини, і зладила доповідь на науково-мето д и ч н у к о н ф е р е н ц ію О б ’єд н а н н я Українських Педагогів Канади про методику навчання нар. мистецтва у Рідній Школі. Та найбільшим осягом Марії Велигорської є зорганізування Музею ЛУКЖ у Торонто. Це роз почалось 10 жовтня 1964 р. і, завдяки її невтомним зусиллям, цей Музей збага тився числ енн им и ек сп о н а та м и . Числом невеликий (біля 600 пред метів), але гарно впорядкований, зостався найкращим пам’ятником глибокого знання й організаційного хисту Покійної. Л. Б. ПОЖЕРТВИ НА ФОНД ІМ. І. ПАВЛИКОВСЬКОЇ В останньому часі вплинуло ще кілька пожертв на цей Ф онд, як і вислід збірки з пропам’ятного вечора, влаштованого 28 листопада 1976 у Ф ілядельфії. Наспіли такі пожертви: По ЗО дол. — Стефанія і др. Воло димир Пушкар. По 25 дол. — Євгенія і др. Олесь Ґардецькі, В. Садівник, Ратерф орд По 15 дол. — інж. Лідія Дяченко. По 10 дол. — Марта Шиприкевич, Стефанія й інж. Зенон Кохановські, Стефанія і др. Ярослав Бернадини. По 5 дол. — Надія Оранська, Олена Шиприкевич, Марія Касіян, Ірина Качанівська, Лідія Бурачинська, др. Наталія Пазуняк. При тих усіх завданнях я, оче видно, була готова дітям допомагати, коли це було потрібне. Я пере коналася, що ці всі речі, хоч деякі не було легко виконати, заохотили дітей д о предмету. При кінці року була маленька виставка з усіх праць дітей. На ж аль, підручників м ало. Частинно користуюсь підручником Б. Лончини, але в більшості мені д о п о м а г а є ’’Е н ц и к л о п е д ія У к р а їн о знавства”. Культура — це широка і дуж е цікава й важлива ділянка життя укарїн- ського народу. З охотою буду читати поради вчителів, а саме — як цікаво представити цей предмет у клясі. Зірка Рудик Гартфорд, Конн. 22 НАШЕ ЖИТТЯ, ЛЮТИЙ 1977 Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top