Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36-37
38-39
40
ЖІНКАМ (у р и в к и з п ое м и ) У програмі з якою виступила Зоя Когут під час своєї поїздки по Канаді і Америці у 1974 р. була теж сатирична поема ’’Жінкам", написана з нагоди ювілею СУА. Її теж відчитала вона на ювілейному бенкеті під час XVII Конвенції СУА в Нью-Йорку. Не маючи можливості! помістити в цілості цієї поеми, з огляду на обмежене місце, містимо уривки (початок і закінчення, а побіч віршик Папая). Зоя Когут Це сталося — давно, давно! В часи коли терпке вино, Солодкий мед, п’янисте пиво, Текли в раю, замість дощів. (Хоч там ніхто їх і не пив...) Вовки паслися терпеливо з овечками... Пташиний спів лунав у чистоту безкраю! Було погідно і привітно, Так радісно (й одноманітно...) Ну, словом, як — в раю буває... І так тривало аж п’ять днів!!! Але на шостий день — найліпший Твір створився! О, Світе! Для твого добра!: Адам — на сонці вже сушився. А — потім, як прийшла пора; Ребро Адама.., райська глина.., І від тоді — ти світе, пробудився! Тобі дано — завершену людину!!! Ну — а Адам?.. Та він же — без ребра! Так — незакінченим і залишився... І тут історію віків, Ми можемо вже перескочить. Минали дні, минали ночі, Змінялись постаті дівочі І виростали з них — ж ін к и , Й дітей своїх на світ пускали... Чоловіки — теж виростали! Хоч у процесі — від дитини, В них — непомітні були зміни. Колись був рай. Пізніш — покута... Та перед нею — в шостий день, Створився твір варт всіх пісень! Створилась — жінка! Перше диво, Що мала — ініцятиву!!! Ну — а Адам? Він тільки те й зробив, Що потім — яблуко вкусив... І тут — історії кінець про жінку. Не про українку! Бо їй належиться вінець За силу волі й — поведінку. То ж — Слава їй!!! Хоч, сестри, так-між нами: Нам треба б вийти трохи по-за брами консервативности... І для потреби нації Навчитись трохи — рафінації!!! Але, які б ми не були, Ми всежтаки — є СІЛЬ ЗЕМЛІ!!! А щ об нам не кололи в вічі зарозумілістю, ми в величі своїй Адамам нашим — скажем СЛАВА — тричі, І чистий матимем спокій... Бо, всежтаки, признатись нам пора, Що їм не легко на цім світі жити, Бо небо н ас схотіло завершити, Адама ж залишило без ребра.... Зої Когут в Австралії в ід чоловічого кодла в ЗСА, з весн яни м при віт ом . Ех, Ти, Зоє, з гострим пером, Що Ти зробила з нашим... ребром? Ех, Ти, Зоє, паприко з перцем, Що Ти зробила з нашим... серцем?! Лапай. можна розуміти. А де ж вони довідаються про найновішу літературу?" Тут уже не тільки справа загальна (бо доки є слухачі, і піддержка громадянства, доти будуть виклади з українознавства на університетах) — але й індивідуальна. Молодого випускника університету хтось (в Україні чи й тут, на університеті) запитає про тематику, стиль сучасної української літератури, а наш талановитий молодий громадський діяч не зможе відповісти! І на університеті не ’’встиг" взяти українських курсів і вийшов без цього знання, яке лежало так близько ..... Ох, мамусі, мамусі! Любов Калинович 8-ме березня "День Жінки” Святкуємо на славу батьківщини Один день жінки, а весь рік мужчини (Ян Ставдінґер, з польського) Зворот коштів які я одержала в зв’язку з видатками на XVII Конвенцію СУА та пресовою конференцією в сумі 80 дол. складаю на пресовий фонд НЖ. Ірина Куровицька ЩИРО ДЯКУЄМО Редакція і Адміністрація НЖ НАШЕ ЖИТТЯ, БЕРЕЗЕНЬ 1975 13
Page load link
Go to Top