Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
ВІДІЙШЛА ГРОМАДСЬКА ДІЯЧКА тах докладно писати про чужинку, і то саме в той час, коли дописи на всеукраїнські теми вилежуються в шухлядах за браком місця для ви- друкування їх в українському жур налі „Наше Життя". Членна 44 Відділу СУА і перед платниця журналу з 1951 р. Від Редакції: За листа дякуємо. — Замість відповіді містимо листа до редакції п-і Дейчаківської. Дописів на всеукраїнські теми, які мали б ви лежуватись у наших шухлядах, ми не найшли. — Редакторка. * * * НЕ ХОЧЕМО ПАСТИ ЗАДНІХ Дозвольте зробити мої, як читачки, завваження про зміни в „Нашому Житті" 3 великим ентузіязмом прий няла я зміну вигляду нашого журна лу. Тепер він виглядає далеко більше сучасним. І композиція, і краски зов нішньої обкладинки — це направду крок уперед. Також більш система тична організація матеріялу кожного числа приємно вражає. Подяка за ви- кинення жовтих сторінок. Щодо змісту ■— також замітний поступ із духом часу. Такі статті, як про біографію Марґарити Мід, про журнал „Мс“, про модерну мисткиню Аку Перейму (до речі — репродукції в цій статті були знаменито чіткі) — дуже цікаві. З особливим захоплен ням читала я статтю про Єлисавету Скоропадську-Милорадович — це бу ла направду знахідка! Хотілося б ма ти більше матеріялів про таких .мало знаних українських жінок нашого минулого. Журнал, очевидно, пови нен віддзеркалювати настрій часу і не завадило б час до часу відхилити ся від стандарту. Бо ж серед читачок, особливо молодших, є напевно ба гато жінок, що, так скажу, „не-стан- дартних". Ми є частиною широкого суспільства і, чи бажаємо, чи ні, є підо впливом усяких рухів, а також і феміністичного руху. Тому журнал повинен обговорювати зовсім від крито нові течії і нові проблеми, що нуртують у світі. Адже ж сьогодні жінка мусить усвідомити свою ролю в теперішньому світі, щоб утримати ся на поверхні. А ми, українські жін ки, не хочемо пасти задніх, вірніше, хочемо, щоб наш журнал був з нами. З глибокою пошаною, Надія Дейчаківська Клівленд, Огайо (членка 12 Відд. СУА) Н .щ адна смерть вирвала з-п о між наших рядів провідну одини цю, що її втрату будемо довго від чувати. Відійшла від «ас Осипа Грабсвенська, залиш аючи по собі глибокий жаль. Еідчуваю ть ного всі ті, що з нею співпрацювали. Бл. п. Осипа Грабовенська Late Osypa Hraibowensky, IJN'WLA V ice-President переж иває його організація, в яку вона влсжила так багато своїх сил. Мало кому .відомо, що бл. п. О- сипа була уродж енкою Америки. Сюди емігрували перед І. світовою вій; ою її батьки Ілярій і Софія Бі- линські з Самбірщини, що походи ли з місцевої, давно поселеної шляхти. М аленька Осина народи лась їм у 1914 р. у Ф ілядельфії. Бона була першою дитиною у б а гатодітній сім’ї. По війні родина повернулась до краю. Так багатьох потягнула туга у рідні сторої и. Мала дівчинка, що тулилась до матері й менших бра тів, не передчувала, що їй дове деться колись повернутись у цю заморську країну, щоб сповнити тут своє призначення. Та все ж якийсь зв’язек існував, бо в Аме рику повернувся згодом батько, а в 1939 р. і молодший брат. Рідний Самбір прийняв родину поворотців дуж е щиро. Діти стали відвідувати українські школи, ма ти зайнялась їх вихованням. З а кінчивши початкову ш колу юна Осиїпіа перейш ла до вчительського 'семінара, що його закінчила у 1934 р. Lie був час розгорнення сил у- країнського активного опротиву проти польського окупанта. М о лодь гуртувалася в ОУН, сприйма ючи його палкі кличі. Чи могли во ни не заторкнути молодої Осипи? Її жива вдача відгукнулась і а цей рух, що потягнув за собою також її братів. В атмосфері цієї бороть би сформувався її світогляд. Прийнявши його вона ішла за ним усе своє життя. Разом із іншими молодими дів чатами вона вступила до місцево го Сою зу Українок. М олода сек ція заправлялась у громадській роботі на місці, але головною ціл лю її був зв ’язок із селом. Це була громадська ш кола м о лодої Осипи. Маючи приємну зо в нішність і вмілий безпосередній підхід до людей, вона скоро здо була потрібний досвід у роботі. Також зайш ла зміна в її особисто му житті, бо в 1935 р. вона вийшла заміж за проф. М аркіяна Грабо- венського. П одруж жя замеш кало в Самбо- рі, де чоловік учителював. М оло да його друж ина не могла знайти праці в своєму фаху, бо вчитель- кам -українкам тоді не давали по сади на рідній землі. Але вона ви конувала свої громадські обов’я з ки та й допомагала матері у ви хованні молодших братів. Роди; ні почування все були в неї дуж е живі. Напередодні другої світо вої війни подруж ж я переїхало до Станиславсва, де проф. Грабовен- ський став учителю вати в гімназії. Д руга світова війна нагрянула з суворою атмосферою нової окупа ції. До переживань української людини, що бачила довкруга себе ареш ти й переслідування, дійшла ще тривога за братів. Але доля людини, що бачила довікруги себе розраду — материнство. У 1941 р. народилась їй у Станиславові до нечка Ярина. Опіка й виховання немовляти дозволили перетривати Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top