Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
Лариса Дончук Моя товариш ка — Галя Я у тата й мами одинак. І в на шій хаті завжди тихо. Мама без кінця натирає підлоги або в кухні порається чи щось шиє. Тато прий де з праці і цілий вечір переглядає часописи. А мені самому нудно... Юрчикові, моєму приятелеві, добре: у нього є сестричка і в їх ній хаті завжди весело. Але мене мама не пускає часто до них бави тися, каже:. „Нема чого ходити по хатах. Маєш досить іграшок, бав ся вдома“. Забавки... хіба ж із ни ми так цікаво, як з братіком або сестричкою?! — Мамо, чому ви не придбаєте мені сестрички? — одного разу я не стерпів нудьги. " Тато пильно да. мене подивився, а мама засміялась! — Навіщо тобі сестричка? — Щ об буде», з ; ким бавишся. Юрчикові д о іщ ’вбсело, бо в ньо го, є сестричка. Мама глянула, ца тата, а він ла скаво подивився ,на мене та й ка же: . ,,.7 — Ось що, ..синку! Незабаром Великдень.. Якщо ти будеш, чем ний і мама не буде скаржитись, що ти бешкетуєш, і її не слухаєш, то на свята я подарую то(5і щось ці каве, з чим будеш бавитись. — А воно буде живе? І ходи тиме? — враз повеселішав я. — Навіть літатиме, засміявся тато. '. - - . . ф : Нетерпеливо очікував я Вели кодня. Намагався бути слухийним, моя, дивись: він вже не живе! — О, ні, ні мамо, прошу не казати таке, він ще дихає, — промовила останками сил Харитя. — А як і живе, що ж нам із ним робити?! Чи справді думаєш у хаті пташиний шпиталь завести? На долині три пташки, на горищі дві, а та, що без ніжки, підстри бує і вже почала в передпокою літати. Ну, а де ж я тепер подіну бузька?! Ні одного маминого слова не чу ла Харитя! В неї на думці було лиш одне: Боже, поможи йому жити, дозволь йому ще раз у про сторах поплавати, у нього такі ве ликі крила!... (Докінчення буде) навіть брався мамі трохи помага ти. Та нарешті довгоочікуваний день прийшов. Зранку, поки тато й мама ще спали, я побіг до віталь ні. Там я побачив на стіні біля вікна простору клітку, а в ній ма леньку пташку блакитного кольо ру. Така гарна, весела... Стрибала по клітці й щебетала. Я зрадів і побіг до тата подя кувати за цікавий подарунок. сестричку. Дякую, татусю! Така чудо ва пташка. Як вона зветься? Це — папужка. Вона дуже; ро зумна, і ти можеш навчити її го ворити. Буде тоді тобі з ким роз важатись. А назвати її можеш сам. В той же день я почав її вчити. Мені це дуже подобалось — бу ти вчителем. Моя папужка навіть краща за сестричку, що часом ве редує і плаче, сама не знаючи чо му. А тому, що вона в мене за мість сестрички, я назвав її Галею і почав повторювати їй: „Га-ля“, ,,Га-ля“... А який же я був радий, коли й вона почала це вигукувати. Довго того дня мама не могла ме не загнати до ліжка. Не хотілося розлучатися з Галею. Нарешті, від кривши дверці клітки, щоб вона могла вільно літати по кімнаті, я пішов спати. Другого ранку я прибіг до своєї папужки і... злякався. Вона висіла на найвищій гілячці нашого фі куса, зачепившись за неї ніжками, хвостиком догори, а голівка під крилом. Я вже думав, що вона не жива, і побіг до тата. — Тату! Моя Галя повісилася! — закричав я до тата, що саме голився. Тато подивися і заспокоїв мене, пояснив, що папуга часом так спить. Швиденько поснідавши, я при біг до своєї улюблениці, що вже встала і весело стрибала по клітці. Я почав давати їй дальші лекції. Хотів навчити її говорити моє ім’я: Гриць. Досить швидко вона стала говорити ,,Гр... але ,,иць“ у неї якось не виходило. Та потім навчилася. І стала вже кликати мене „Гррриць !1 Гррриць“! Якось тато дав мені скриньку й насіння та й каже: — Я тобі покажу як, а ти посі єш це насіння в скриньці,- будеш його поливати, то й виросте тра ва. Це будуть вітаміни для твоєї папужки. Птахи потребут-ь. вітамі нів, так ЯК І ЛЮДИ, •; і -Л і К т Посіяв я траву, старанно і П оли - вав. А коли .вона виросл^.гус;^ й висока, я ще раз гарненько її;^по лив і поставив у клітку. Галя зра діла, пірнула зараз же в' траву і там тріпоталаЬя, купалася. Час від часу висовувала тб'Йівку'й в^селЬ виспівувала. ,м»яяг* м- ‘ Тепер у нашій xafk весело. Га ля мене вітає словами: „Гррриць, добридень!“ Каже: „дякую К! Я їде навчу її багато, багато Шб-і -^уду з нею розмовляти, коли та'тб'#ма ма зайняті своїмйг;:Ш|)авами.! К. П е р е л і с н а ВІТАННЯ В день матусі ми матусю Нашу рійну привітаєм, І їй щастя, сил, здоров’я І літ многих побажаєм. Нас вона, як сонце, гріє, І як мур, хова від лиха, Нам вона і допомога, І порада, і утіха. Ми без неї всі пов’янем, Як без сонця в’януть квіти... Люба мамо! Будь здорова Нам на довгі, довгі літа! 3 0 НАШЕ ЖИТТЯ — ТРАВЕНЬ, 1972 Замовляйте збірник ЩЕБЕТАЛИ ПТАШЕЧКИ Упорядкувала Марія Юркевич Ціна 75 ц. Замовляти в Централі СУА Видання C оюзу Українок A мерики - перевидано в електронному форматі в 2012 році . A рхів C У A - Ню Йорк , Н . Й . C Ш A.
Page load link
Go to Top