Skip to content
Call Us Today! 212-533-4646 | MON-FRI 12PM - 4PM (EST)
DONATE
SUBSCRIBE
Search for:
About Us
Publications
FAQ
Annual Report 2023
Annual Report 2022
Annual Report 2021
Initiatives
Advocate
Educate
Cultivate
Care
News
Newsletters
Sign Up For Our Newsletter
Join UNWLA
Become a Member
Volunteer With Us
Donate to UNWLA
Members Portal
Calendar
Shop to Support Ukraine
Search for:
Print
Print Page
Download
Download Page
Download Right Page
Open
1
2-3
4-5
6-7
8-9
10-11
12-13
14-15
16-17
18-19
20-21
22-23
24-25
26-27
28-29
30-31
32-33
34-35
36
ІСТОРІЯ ОДНОГО КЛЮЧИКА Лідія Тауридська Одного разу Борис із товариша ми пішли купатись на Дніпро. Ви купавшися, полягали на березі о- палюватися на сонці. По хвилині Борис пішсв у тінь під кущі, бо не любив довго бути на сонці. Під кущем лежала якась поламана ло патка, і Борис почав нею рити зе млю й будувати з піску фортецю. Раптом лопатка наскочила на щось тверде. Борис стромив руку в ям ку і витяг невеличкий мідя ний ключик. — Занесу його тат кові, — подумав собі: татко зби рає різні ключі, то напевно і цей йому пригодиться. Вдома тато пояснив синові, що це дуже стародавній ключик, а то му — дуже вартісний, та й поклав його до своєї скриньки. Не знав він, що це за ключик! Бо якби знав, то поклав би його окремо, в скриньку, вистелену оксамитом! Ось яка історія цього ключика: Коли Малий (так будемо його називати, бо він з усієї збірки був найменшим) опинився в скриньці, всі ключі заворушилися: — Новий прийшов до нас! Тепер не будемо нудьгувати, слухаючи знов і знов ті самі історії. Послу хаємо щось нове, можливо багато цікавіше від наших всіх історій. В Малого в хо заболіло від брязкання й гамору, він притулив ся до стінки й мовчав. Тоді обіз вався великий, старий церковний ключ. Його голос усіх перекричав: — Замовчіть! Я бачу, що ви пе релякали новачка! -— І, звернув шися до Малого, сказав: — У нас такий звичай, що кожен новий ключик мусить розказати свою і- сторію. Ми дуже твоїй появі зра діли, бо вже давно до нас ніхто новий не прибував. Малий вийшов із куточка ка се редину скриньки і, чемно всім у- клонившись, почав розповідати і- сю рію свого життя: — Я народився 905-го року в місті Царгороді. Мене, разом із скринькою, яку я замикав, зроби ли з міді й сім разів купали в га рячім золоті. На скриньку ще на ліпили золоті листки та дороге ка міння, і вона стала чудовою. її продали цісареві, а цісар подару вав її своїй жінці, щоб вона в ній переховувала дорогоцінне ками- ПЕРШИЙ ДЕНЬ У ШКОЛІ КА ХУТОРІ ВИШНЕВІМ (М. Жижка) На образочку бачите знайомих із оповідання про Школу на Ху торі Вишневім, про яку ви чита ли у попередньому числі. Це пер ший день у школі. Із самого пе реду сидять зайченята Зая, Ная і Рая. Далі курчаточко Милка та індичок Петричок. У третім ряді Гусочка Мартусечка та Качуро- чок. Котик Мурик сів позаду. Учитель Пан Микола Сич приві тав школярів: — Доброго ранку! Рисунок Лідії Пясецької НАШЕ ЖИТТЯ — ЖОВТЕНЬ, 1972 29
Page load link
Go to Top